DEKAMERON
De ha nem mondtad el, honnan tudtam volna?
Azt hittem, nyilvánvaló.
Ajánlgattam, hogy megigazítom a zekéjét. Mi másért tettem volna?
Ott álltál, a nyakát szagolgatva,
miközben én a gyertyákat számoltam, mint egy hülye.
Biztos megkaphattad volna. Szerintem a férfiakat kedveli.
Te meg a testvéremet, ha akartad volna.
Guidotto egy kicsit vézna az ízlésemhez,
de akartam volna.
Akkor…
Mihez kezdjünk ma?
Csak beszélgetni szeretnék…
mindenről.
Misia?
Segíts!
Segítened kell.
Elmondod, mi történt itt?
Talán a szíve vitte el.
Vagy orrvérzés.
Ha nem mondod el, mi történt, a legrosszabbra gondolok.
- Nem a ragály volt. - Gyilkosságra gondoltam.
Meg akart szökni.
Hűségből tetted?
Igen.
Mert a hűség, ami eltűnik, amikor nehézre fordul a helyzet, az…
az nem is hűség, szóval…
- Misia! - Igen?
- Nézd, mit tettél! - Nem.
- Oda kell nézned. - Nem!
Te hívtad ide.
Miattad történt ez!
Ha számít az élete, hagytad volna, hogy Pampinea maradjon a főnök!
Pampinea egy démon!
- Istenem! - Ne beszélj így a barátomról!
A barátodról?
Azt hiszed, barátok vagytok? Nézd, mire vett rá a barátod!
Nézd!
Egy barát az összetartozás érzését adja.
A jóságét.
Megadja nekem ezeket, amiket mondtál.
Igen.
Csak nem ismered úgy, mint én.
Elég jól ismerem. Elég jól.
- Féltékeny vagy. - Istenem!
Féltékeny vagy, mert Pampinea lefeküdt veled, de nem szeretett.
Nyilván nem szeretett!
Nézz csak rá, és nézz magadra!
Nem csak egy paraszt vagy,
de egy idióta is.
Egy ostoba.
Tizenöt éve vezetem a villát! Képes lenne erre egy ostoba?
Te vagy a bizonyíték rá.
Figyelem, ti hálátlan emberek!
Sosem térek vissza ebbe az átkozott villába!
Hallotok?
Szörnyeteg disznók vagytok mind!
Te nem, Matteuzzo.
Te egy angyal vagy.
Melyik pápa vagyok?
Elég lustán elnököltem a második lateráni zsinat felett.
Nyugdíjba vonulásom után semmit nem értem el.
De fontos volt a számodra Róma központi szerepének megőrzése,
és állandóan VII. Lajos ostobasága ellen kellett küzdened.
De mégis elbuktam
Sancto?
Sancto.
Sancti. Et Spiritus Sancti.
- Mindig is „Sancto” volt. - Nem!
De igen! „Sancto.” A hang…
- Hosszú és mély - „Sancto”?
- Engedj el! - Elkaptam a csinosat!
- Nem, ez az! - Te vagy a csinosabb, ugye?
Mindketten csinosak vagyunk.
Most add meg magad!
Sosem adom meg magam a rusnya pofádnak!
Nem vagyok rusnya. Csak érdekes arcú.
Jaj, ne! Hová tűnt a lábam?
- Levágtam! - Jaj, ne!
Csak csillagfény maradt belőlem!
Ne! Igen!
Maradj nyugton!
Ne mocorogj!
Legközelebb kérlek, kevésbé erőszakosan üss le!
De ha már erőszakoskodsz, kerüld a fejem, hisz abban van az agyam.
Követtél ide? Meglátott valaki?
Becserkésztelek, ahogy a tapasztalt vadász cserkészi a nagyszerű szarvastehenet.
Nem hagytál más választást. Hogy máshogy vallottam volna szerelmet?
Szerelmet!
De már amúgy is késő.
Más férfitól van gyermeked.
Nincs másik férfi.
Belehalt a szülésbe.
Ez fantasztikus.
Akkor kijelentem…
Ne!
Kijelentem, hogy az enyém leszel.
Te vagy szerelmem tárgya,
és szinte biztos, hogy idővel
megszeretem majd furcsa, csendes gyermeked.
Stratilia, ne mondd, hogy nem szeretsz a szíveddel,
ha a testeddel szeretsz.
Ti csókolóztok?
Szenvedélyesen.
Alapvető ösztöneink kifinomulatlansága valóban ad okot a kacagásra.
Elég, pojáca.
Engem vár a munka, te pedig sérült vagy, pihenned kell.
Jacopo, te vagy a főnök.
És ne feledd, hogy ő, mint minden nemes,
minden pillanatban önző vagy ostoba dolgokat tesz.
Általában mindkettőt.
Nemsokára jövök.
Ahogy csak óhajtod, Stratilia.
Valójában okos vagyok.
Kikérdezhetsz Hérodotoszból.
Ki az a Hérodotosz?
Ez tetszeni fog!
Ülj le!
Hülye ruhák!
„Panfilo vagyok. Mind nyugodjunk meg!”
„Jámbor nő a feleségem. Jobban szereti Istent, mint engem.”
Viscontessa?
Jó szórakozást a sárhoz!
Viscontessa, kérem, bejöhetek?
Remélem, galambok szarnak a hülye ruháidra!
Misia!
- Mit művel? - Segítek Panfilónak.
- Segít neki? - Igen.
Könnyebb lesz távoznia, ha a holmija már kint van.
Nos?
Ruggiero nem zavarja önt és a drága gyermekét
soha többé.
Biztonságban van.
Hála Istennek!
Végre megnyugodhatok.
Megmondom a nincstelen Panfilónak és a rémes feleségének,
hogy azonnal távozzon a birtokról.
Úgyse jöttünk ki jól.
És mi lesz Tindaro úrral?
Kedvelem az erős férfielméket.
És egyelőre agglegény.
Tindaro maradhat.
Mi az?
Valami baj van?
Miért van mindig valami baj?
- Nem, semmi. Semmiség. - Mondd el!
Nos, én…
Csak egy kicsit furcsán…
érzem magam.
Tudja, a…
gyilkosság miatt.
Gyilkosság?
Igen.
Jaj, drágám!
Nem.
Drágám!
Ez nem gyilkosság volt.
Nem.
Ez önvédelem volt a sátán egy ügynöke ellen.
A megtestesült gonosz ellen.
Nem ez…
Nem volt más lehetőség.
Nem volt…
Tetted, amit kellett.
Szeretetteli tett volt.
Sosem éreztem ekkora szeretetet.
Persze Leonardo szerelmén kívül.
Persze, igen.
Misia, drágám,
mi soha többé nem kell, hogy erre gondoljunk.
Nem.
Csak előre tekintünk…
a jövőnkbe
a gyermekkel.
Nincs szükségem férjre.
- Itt vagy nekem. - Itt vagyok.
Nos, akkor…
A fürdésem?
Elfelejtettem a fürdővizét! De bolond vagyok!
Hova is tettem a mentaolajat?
Kérem, uraim, könyörgöm!
Csak fejőlányok vagyunk, akik sétálni indultak.
El kell engedniük.
Azt hiszed, nem emlékszem rád? Sose felejtem el! Őrjöngtél.
Úgy emlékszem, mintha pár hete lett volna.
- Agnolo nem volt a legjobb ember. - Nem hát.
De volt egy rendszerünk.
Mi megtanítottuk rabolni és lopni,
ő megtanított megbirkózni azzal, hogy Isten elhagyott minket.
Ismered őket?
- Az ilyen időkben nagyon… - Az túlzás.
Megöltem az egyiket. Megöltem a barátjukat.
- Teljesen kiment a fejemből. - Nekem is.
Öld meg ezeket is!
Jól van. De segítened kell.
Mi?
- Nem, én egy hölgy vagyok. - Mit bámulsz?
- Ki van zárva. - Vond el a figyelmüket!
Méhre léptem.
Jaj, ez baj!
- Csendet! - Nem maradok csendben.
Rendkívüli módon fáj.
Ha nem hisztek nekem, nézzétek!
Nem látok méhet.
A bűnöző mindig elhagyja a tett színhelyét.
- Vigyázz a másikra! - Inkább te.
- Én nézem a lábát. - Igen…
Tegyél le!
Lovasok!
- A szerzetes lovagjai! Csodás! - Kik?
Pont hozzájuk indultunk.
Üdv! Foglyaink vannak…
Jaj, ne! Összekevernek valakivel!
Megölnek! Csinálj valamit!
Akárhová mehetünk, Matteuzzo. Ahová csak akarunk.
Hálás vagyok érted.
Ússzunk egyet?
Az biztos tetszene. Ússzunk!
Matteuzzo!
Igen. Nézd!
Ezt nézd!
Jaj, Istenem!
Szívd be a levegőt!
Igen!
Gyere, barátom! Gyere be!
Nem baj.
Azt akartam, hogy elmenj!
Csak ne ess szerelembe!
Légy szabad, mint én!
Szabad vagyok!
Istenem! Nem vagy halott!
Állj!
- Ne érj hozzám! - Ez nem segít a helyzeten!
Sirisco!
Én vagyok, Arriguccio.
Trágyát szállítottam az urad villájába.
Arriguccio!
Barátom!
Eltévedtél?
Ne szedjük össze a dolgaidat?
Jó, barátom?
Hogy megy a farmod?
Brigantik égették le.
Sajnálom.
Ezen kívül minden rendben.
Persze.
És a villa?
Nem olyan, mint régen.
Megmérgezte a kapzsiság
és egy dögös vörös.
Istenem!
Visconte Leonardo?
Nem, ő elment.
Rendes embernek tűnt.
Nem tudom, hogy rendes volt-e, de a barátom volt.
A dögvész?
- Magányos hely a világ, nem? - Istenem, nagyon kegyetlen.
Pár hete meg kellett ennem a szamaram.
Ha egy fülre van szükséged, alig kőhajításnyira vagyok.
Vagy egy barátra.
Ez…
Nem térhetek vissza a villába.
Talán Veneziába megyek.
A dögvész nem tarthat örökké.
De addig biztos tart,
amíg iszunk egyet.
Remek ötlet!
Köszönöm!
Arriguccio!
- Jaj, Arriguccio! - Túl sokáig voltál távol.
Azt hittem, holttest úszik a folyóban.
De nagyobb volt a szerencsém.
Kérlek, üdvözöljétek régi barátomat!
- Istenem… - Sirisco.
Leonardo úr kastélygondnoka.
Köszönöm!
Micsoda kedves arcok!
Köszönöm, hogy befogadtok. Örvendek. Ki a vezetőtök?
Nincs vezetőnk.
Nincs.
Sosem éreztem még ilyen közel azokat, akiket épp csak megismertem.
Légy jókedvű, testvérem! Ide tartozol.
- Üdvözöllek, Sirisco. - Igen.
- Ülj le! - Egészségedre!
Így kell fogni a gladiust. Tégy úgy, mintha lenne scutumod.
Az első lábaddal lépsz, majd a hátsóval.
És vágás és döfés!
Most állj úgy, mint én.
Így kell?
- Nem! Nem pont így. - Akkor így?
Hagyd abba!
Nem ezt a technikát mutattam be!
A mozdulataid ígéretesek, de helytelenek.
De ez talán rendkívüli törpeségednek tudható be.
És sem a magasságod, sem a tapasztalatlanságod nem a te hibád.
Nem az?
Volt már a kezedben igazi kard?
És nyílpuska?
Buzogány?
Pallos?
Szigony?
Aranykoszorú?
Nem.
- Bőségszaru? - Nem.
- Kóstoltál egzotikus gyümölcsöt? - Nem.
Freskót? Ne mondd, hogy sose láttál még.
Látnod kell egy jó freskót.
Micsoda szürke létezés!
Miért nem a villában laksz? Elférnél.
Anyám a villába jár, de azt mondja, gyűlölnek a nemesek, ezért nem mehetek.
Ez a nemes biztos, hogy nem gyűlöl.
- Kóstoltál már sáfrányt? - Nem.
Drága és nagyon ízletes.
Te jössz.
Nos…
Soha nem hittem igazán Istenben.
Én sem vagyok teljesen biztos a fickóban.
- Tényleg? - Sosem találtam meg az igazi válaszokat.
Pedig nagyon próbáltam.
Mindenhol kutattam.
De arra jutottam, hogy nem a válaszok megtalálása a lényeg.
Veled az oldalamon tehettem fel a kérdéseket.
Uram, összekevernek valakivel.
Mi csak két fejőlány vagyunk, akik sétálni indultak.
Jöhet újra a méhes dolog?
Nézd!
Istenem!
Forrónak érzitek magatokat? Melegnek?
Sajgás, fájdalom, zavarodott elme?
Töltöttetek időt macskákkal vagy németekkel?
- Nem. - Rossz álmok? Szellentés?
Mi folyik itt? Tudsz segíteni rajtunk?
Már senki nem segíthet.
Nincsenek jelek.
Meghaltál már végre?
Hozzátok ide őket!
Üdv, uram!
Jó napot önöknek!
Csendet!
Lépjetek előre!
Honnan jöttél, gyermekem?
Egy villában voltunk,
de aztán gonosz banditák raboltak el minket.
És ha az emberei nem mentenek meg, bizonyára meg is halunk.
Nagyon hálásak vagyunk a segítségükért.
Hálásak vagytok?
Bizony, úgy van.
Óvakodjatok, nehogy Isten előtt hazudjatok!
De nem akarunk ártani nektek.
Meg akarunk menteni titeket.
Ezek a lovagok egykor Genoa szolgálatában álló zsoldosok voltak.
Amikor elfogyott a zsold, a lojalitásuk is elfogyott,
és mint ti, elvesztek.
De Isten segített, hogy az igaz útra leljenek.
Mi hiszünk Isten tervében.
Mi is.
Remek.
Sajnos az egyház és a papság elárulta ezt a tervet,
és Isten büntetést küldött ránk.
De van remény.
A Rend Apostolaiként megvannak az embereink, a fegyvereink,
és a ragálynak köszönhetően a lehetőségünk,
hogy olyanná formáljuk a társadalmat, ami a szentséget és a rendet hirdeti.
Igen.
Újra végrehajtjuk Isten tervét,
és olyan világot építünk, ahol az istenfélelem a túlélés kulcsa.
Ez mocskos volt.
Nemesként jött ide, nem volt bűnbánat a szívében.
De most vessétek rá szemeteket! Megtisztítottuk.
Nagy megkönnyebbüléssel halljuk ezt.
Igen.
Nemesek vagyunk, valóban,
de undorodtunk társaink bűneitől
és az őket hajtó kapzsiságtól, így elmenekültünk.
Hozott nekik vagyont a kapzsiságuk?
Igen, de tudtuk, hogy a vagyonuk romlott.
Megmondtuk, hogy tartsák meg a puccos Villa Santájukat meg a pénzüket.
Mi beállunk baszatlan apácának.
Puccos villa?
- Annyira nem volt puccos. - De, elég puccos volt az.
A mohó nemesi osztály vagyona hasznos lehet az erőfeszítéseinkhez.
Merre van ez a puccos villa?
Innen?
Nem emlékszem.
Majd idővel elmondjátok,
ha vissza akarjátok nyerni a szabadságotokat.
Kérem, könyörüljön!
- Vigyétek őket a büntetőcellákba! - Várjon!
Licisca Isten kedvéért megölt egy gonosz bíborost.
Nem igaz!
De, megtetted!
Igen, ez a bíboros, Agnolo, mocskos volt, mint a papság, amiről beszélt.
Házas asszonyra akarta erőszakolni magát, és Licisca halálosan megtisztította.
Remek.
Megöltél egy bíborost?
Isten nevében.
Mindkettőtöket halálra ítéllek.
A legnagyobb örömöm, hogy megosztom a finomságokat veled, szerelmem,
és a babával.
Már semmi nem állíthat meg, ugye?
Körbe vagy véve! Add meg magad!
Mi a Szent Juliánt művelsz, Tindaro?
Ez a kalapszobám!
Pampinea! Az anyja kedvéért vigyázok erre a gyerekre.
Sajnálatosan tájékozatlan a hadászatban, de gyorsan tanul.
- Köszönj szépen, Jacopo! - Mi?
Ha így érdekel, ő Stratilia fattya, és az offenzív rejtőzés őstehetsége.
Jacopo,
mutasd magad!
Kocsisokkal akartam rád támadni.
Azt hittem, a vázában vagy. Ravasz!
Ez Stratilia fia?
Igen, de nem szabad beszélni róla.
Az erdőben él. Titkos gyerek.
Köszönj, Jacopo!
Katonásdit játszotok?
Tindaro, Jacopót biztosan érdekelné a szalonban lévő római mellvért.
- Valódi római? - Te vagy a szakértő.
Vigyázok Jacopóra, amíg elhozod.
Amikor visszatérek, megvédem magam, és megküzdök halálos csapásaiddal.
Titok, hogy ezt mondtam! Férfias viccelődés.
Kérsz édességet, drága gyermek?
Szegénykém!
Farkaséhes vagy, mi?
A világon semmi nincs ingyen.
- Mit akarsz? - Van néhány apró kis kérdésem.
- Minden válaszért édességet kapsz, jó? - Persze, oké.
Ki az apád?
Nem tudom. Kérek édességet.
- Nem ismered? - Nem.
Anyád soha nem említette a nevét? A becenevét?
Nem.
Tudod, hogy néz ki?
Egyszer azt mondta, hasonlítok rá.
Egyszer.
És a társadalmi státusza?
- Gazdag, szegény? - Csak hogy haszontalan, kurvázó patkány.
Hála Istennek!
Apád rettenetes embernek hangzik.
Nem rettenetes. Csak nem akart a villájában látni.
Az ő villájában?
Jacopo Leonardo fia.
- Ki az a Jacopo? - A gyerek odabent.
- Készüljünk fel a… - Mi?
- Leonardóé? - A szakáccsal.
A szakáccsal? És rejtegette?
Tartsd bent! Meg kell néznem az otthonukat az erdőben.
Várjon, viscontessa! Miért?
Nem mehet egyedül!
Nyomozni.
Ha elcsábította, lesznek nála tárgyai, hogy megátkozhassa.
Talán még életben is tartja az undorító kis kunyhójában.
Azt azért kétlem, mert emlékszik, láttuk, hogy a feje átgurul az asztalon.
- Misia! - Igen.
Ha a gonoszról van szó, nincs fent és nincs lent.
Igen. De könyörgöm, barátom, nyugodjon meg!
Aggódom, hogy mit tesz az izgatottság a babával.
- Elkaplak! - A babával?
Misia, nem érted?
Nem.
Jacopo a baba.
A méhében lévő babáról beszélek.
Nincs baba a méhemben.
Nem terhes.
Megjött a vérem.
De tudtam, hogy valahol van baba, ugye?
Isten ezt tervezte nekem, és követtem. Nekünk!
És látod, megmutatta az utat.
- Mi? - Az utat a Villa Santa valódi örököséhez.
- Sirisco! - Igen?
Meséld el, hogy hagytad ott a villát?
Nem vagyok én nagy mesélő.
Semelyikünk nem nagy semmiben.
De boldognak tűntök, és úgy látom, kedvelitek egymást.
Megosztjuk az erőforrásokat és a munkát.
- Ez gyönyörű. - Sokan meghaltak.
Annak nem lesz vége.
De itt a jó dolgokra szeretünk fókuszálni.
Sirisco, megtisztelsz azzal, hogy velünk vacsorálsz?
Az csodálatos lenne. Másfél sonkát is megennék.
Köszönöm!
De jó nagy tányérok!
Istenem, ez…
Ez a vacsora?
Nincs hal? Nincs sajt?
El is felejtettem a sajtot.
Biztos majd éhen haltok.
Igen, a küszöbén állunk.
Ne fárasszuk a vendégünket a csapatunk balszerencséjével!
Ami a miénk, az a tied is. Kezdjük?
- Igen. - Igen.
Nem! Ez elfogadhatatlan!
De mindig hálát adunk vacsora előtt.
Istenem, nem az ima. Te önzetlen, angyali ember!
Nem, az egész.
Miért éhezzenek a tökéletes lelkek, míg a kegyetlenség lakomázik a villában?
Miről beszélsz?
Jobbat érdemeltek ennél.
Ott kényelemben élnek.
Túl sok az ételük.
Boroshordó boroshordó hátán.
Ne reménykedjünk nagyon!
Meg tudom szerezni ezt nekik.
Én, Sirisco, képes vagyok rá. Persze, ha visszamegyek, azt mondják:
„Nem, Sirisco! Távozz! Ez a mi ételünk!”
Mitől lenne az övék?
Mitől lesz Pampinea a gazda? Muszáj, hogy legyen gazda?
Nem tudjuk.
Figyeljetek ide, megesküdtem, hogy sosem térek vissza a villába,
de most, hogy igaz barátaim közt vagyok, megesküszöm, hogy visszatérek.
És ha nem akarnak osztozni, idejöhetnek, és jól lakhatnak a békával.
Most gyertek!
Kérlek, gyertek velem!
Odavezetlek, és éneklek nektek út közben.
Gyertek!
Drágám, drágám Tervünk van
Nagyszerű, csodás Dicsőséges tervünk
Drágám, drágám
Gyertek!
Esküszöm, megbántam bűneimet!
Ne!
Hogy csinálod?
- Mit? - Hogy vagy ilyen bátor?
Teljesen szabadon cselekszel, elszakadva a földtől.
Nem félsz a haláltól?
Mióta Eduardo meghalt…
nem félek.
Szerettem,
és így hozzá voltam kötve.
Amikor elment, a kötelékek is megszűntek.
És most minden…
Úgy érzem, látom…
minden dolgok túloldalát.
A halál nyugalmát és békéjét.
És hogy ez az oldal…
ez a pokol.
És ha elhagyom ezt az oldalt…
végül is mit hagyok hátra?
Sajnálom, hogy lelöktelek a hídról.
Hát, a te kenyered volt.
Egy ici-picit megérdemeltem.
Istenem, mielőtt királyságodba…
Rendben, hozd azt a kettőt!
Valamit el kell mondanom.
- Semmi baj. - Nem.
Ez fel fog dühíteni.
De nem kell sokáig élned a haraggal.
Mi az?
Nem ismerted anyádat, de apám igen. Nagyon jól.
Szerelmesek voltak, lányuk született.
Te.
Testvérek vagyunk.
Testvérek?
Végezzétek ki őket!
Kérem, csak viszketett az orrlyukam. Nem…
Nem vagyok beteg. Kérem!
Ne!
Tedd a dolgod, orvos!
Gyertek ide!
Tartsd vissza őket!
Attól még meghaltok, szóval kuss!
Végezd ki őket!
- Ne nekem kelljen! - Nyomás!
Állítsd meg őket!
Gyere, te idióta! Nyomás!
Várjatok! Vigyetek magatokkal!
Licisca, hadd vigyelek vissza a villába!
- Nem. - Igen!
- Nem megyek vissza. - Dioneo tud segíteni.
Nem vár ott engem semmi.
Ha nem hagysz segíteni, meghalsz, és azt nem akarom!
Azt akarom, hogy a testvérem légy!
- Oké? - Kurvára nem vagyunk testvérek.
Oké.
- Oké. - Nyomás!
Állj!
Megjöttem.
Majdnem sikerült eleget hoznom mindkettőtök vacsorájára, de
a kamrából kell kiegészítenünk.
Maga meg mit keres itt?
A fiad elárulta, hogy az engedélyem nélkül elfoglaltad a birtokomon ezt a viskót.
Kötelességem volt megnézni az otthonodat, és nézd, miket találtam!
Ezek egy boszorkány eszközei.
Boszorkány vagy.
- Boszorkány? - Igen.
Elcsábítottad a ház urát, megszülted az örökösét,
és sötét mágiát használtál ehhez.
Elvetted, ami az enyém.
Hol van Jacopo?
Leonardo sosem engedte volna,
hogy a fia egy ilyen beteges lyukban éljen.
Mostantól
Jacopo a megérdemelt luxusban fog élni.
Hol van a fiam, te téveszmés picsa?
Intézkednünk kell a sorsodról
holnap és holnapután is.
Neifile, ezt nem bírom hallani.
Menj Ruggieróhoz, véglegesítsétek a dolgot!
Megérdemled a villát.
Nem hagylak el.
Megnyugtatna, ha tudnám, hogy be van biztosítva a jövőd.
- Menj! - Nem!
Nem bírom!
Azt hiszem, éles elméjű vagyok.
Okos.
De nem vagyok az, én…
semmi vagyok.
Nélküled semmi vagyok.
Én Panfilóm…
Olyan okos vagy, ahogy gondolod.
A szemeid tisztán látnak.
Bízz bennük!
Bízz magadban!
Menj, biztosítsd a helyed!
A kettőnkért.
Ruggiero, Neifile megkért…
Hát.
Jacopo!
- Lassíts, boszorkány! - Jacopo, jövök!
Jacopo!
Ezek nem futásra való cipők, hanem vacsoracipők!
- Fogd be, te hülye picsa! - Idáig érzem a szagodat!
- Jacopo! - Lassíts!
- Anya, itt vagyok! - Jacopo!
- Anya! - Itt vagyok!
- Túl gyors vagy, boszorkányszajha! - Itt vagyok!
Misia!
- Jacopo! - Állj!
Segítség!
Jacopo! Te picsa!
- Kussolj, mosogatószajha! - Jacopo!
Pszichopata picsa, szállj le rólam!
- Hallak! Itt vagyok! - Jacopo!
Drágám, hogy ment?
Átírta a villát rád?
Igen.
Örömmel átírta.
És a legjobbakat kívánta neked.
Tényleg?
Igen.
Örül nekünk.
Kész csoda.
Te most hazudsz?
Nem.
Fel kell kelnem.
- Muszáj. - Kérlek, Neifile!
- Túl gyenge vagy. - Nem!
Nem lehetek az.
Annyi sok dolgom van!
Mi lesz velem?
Panfilo!
Szeretlek.
Nagyon félek.
Ruggiero nem láthat meg.
Van kedved beszélni?
Mi van?
Érdekelt, hogy van-e kedved beszélni a…
Arról, hogy tudtad, hogy testvérek vagyunk,
és mégis éveken át, folyamatosan szívattál?
Soha többé nem akarok beszélni veled.
Elhányom magam, ha rád nézek.
Jacopo, szuper cuccokat találtam.
Megtanítalak testudót alkotni. Teknőst jelent.
Nem teheted ezt!
Azt teszek, amit akarok.
- Ne mocorogj! - Nem vagyok boszorkány!
Minden boszorkány ezt mondja.
Tudom, hogy te okoztad a dögvészt,
és hogy miattad halt meg a szeretett Leonardóm.
Még csak nem is találkoztál vele, te őrült picsa!
Ha balra néztek, ez itt a villa.
Helló! Filoména, Licisca!
Ő Filoména.
Ja, igen. Ők az új legjobb barátaim.
Helló, örvendek. Engem…
- Mi ez? - Misia!
Gyertek!
Fogd be!
A történelem legnagyobb tábornokainak nevében
mit művelsz a csajommal?
Nem vagyok a csajod.
Tindaro, ugyanúgy elbájolt téged, mint Leonardót.
Misia, mutasd meg neki az istenkáromló tárgyakat!
- Ragaszkodom hozzá, hogy engedd el! - Megégetjük, mert boszorkány.
Nem boszorkány.
Egy leendő nemesasszony.
Stratilia…
részesítesz a tisztességben, hogy a feleségem leszel?
Mi? Nem!
- Pofa be! - Ne nyúlj a hölgyemhez!
Idióta!
A szerelem nevében!
Neked meg mi bajod?
Semmi bajom nincs.
Sikerült!
- Segítség! - Segítsetek neki!
Vigyázzatok! A tűz forró.
Anya!
Segítsenek neki, megég!
Tegyetek le!
- Jól vagyok. - Nem égethetsz meg embereket!
Misia!
Elment.
Neifile meghalt.
Ez a rettenetes asszony minden bajunk oka.
Az összesé.
Ha akárki boszorkány, az ő.
Mi? Nem.
Nem hallottátok?
Misia?
Ne!
Rám se néztek?
A feliratot fordította: Kalmár Dávid