Du sa det aldri. Hvordan kunne jeg vite det?
Trodde det var åpenbart.
Jeg tilbød meg alltid å ordne trøya hans. Hva annet kunne det bety?
Du sto der og luktet på nakken hans,
mens jeg telte lysene som en liten idiot.
Du kunne nok ha fått ham. Jeg tror han liker menn.
Du kunne fått broren min også, om du ville.
Guidotto var litt for tynn for meg,
men jeg ville ha villet det.
Så…
Hva skal vi gjøre i dag?
Jeg vil bare snakke…
…om alt.
Misia?
Hjelp.
Jeg tror jeg trenger din hjelp.
Vil du fortelle meg hva som har skjedd her?
Det var nok et dårlig hjerte.
Og neseblod.
Om du ikke forteller meg hva som skjedde, antar jeg det verste.
-Jeg sa det ikke var pesten. -Jeg mente drap.
Han prøvde å rømme.
Er dette av lojalitet til henne?
Ja.
For lojalitet som forsvinner når ting blir vanskelig, er…
Det er ikke lojalitet, så…
-Misia. -Ja.
-Se hva du har gjort. -Nei.
-Se hva du har gjort. Se. -Nei.
-Du må se. -Nei.
Nei.
Det var du som inviterte ham.
Du fikk dette til å skje!
Hvis du hadde ønsket ham i live, kunne du beholdt Pampinea som overhode!
Pampinea er en demon!
-Gud! -Ikke snakk sånn om vennen min!
Vennen din?
Tror du hun er vennen din?
Se hva vennen din fikk deg til å gjøre! Se!
En venn gir deg en følelse av tilhørighet, Misia. Av godhet.
Hun gir meg alt det du sa.
Ja.
Du kjenner henne ikke som jeg gjør.
Jeg kjenner henne ganske godt. Ganske godt.
-Du er sjalu. -Herregud.
Du er sjalu fordi Pampinea knullet deg, og hun elsket deg ikke.
Selvsagt elsket hun deg ikke.
Jeg mener, se på henne og se på deg.
Du er ikke bare en bonde…
…du er en idiot.
Du er en tosk.
Jeg har drevet villaen i 15 år. Kan en tosk gjøre det?
Du er bevis på at en tosk kan gjøre det.
Hør etter, alle utakknemlige personer!
Jeg kommer aldri tilbake til denne elendige villaen igjen!
Hører dere meg?
Dere er alle uhyrlige svin!
Ikke du, Matteuzzo.
Du er en perfekt engel.
Hvilken pave er jeg?
Jeg ledet det andre lateranrådet ganske så sløvt.
Da jeg pensjonerte meg, oppnådde jeg lite.
Men du var opptatt av å beholde Roma som pavens sete
og måtte hele tiden takle Ludvig 7. idiotiske handlinger.
Men jeg mislyktes likevel
-I nomine Patris, et Filii -Et Filii
-Et Spiritus Sancto -Et Spiritus Sancti
Sancto?
Sancto.
Sancti. Et Spiritus Sancti.
-Vi sa alltid "Sancto". -Det gjorde vi ikke.
Jo. "Sancto". Vi sang…
Gå ned nå
"Sancto"?
-Sancto -…to
-Sancto… -Sancto…
-Slipp meg! -Jeg fikk den pene.
-Nei, det fikk jeg. -Men du er den pene, er du ikke?
Vi er begge pene.
Overgi deg til meg.
Aldri! Jeg dør før jeg overgir meg til ditt stygge ansikt.
Jeg er ikke stygg. Jeg ser interessant ut.
Å nei! Hvor er beina mine?
-Jeg kuttet dem av! -Å nei!
Jeg er redusert til stjernelys!
Nei! Ja.
Ligg stille.
Kanskje du kan slå litt mindre ondskapsfullt neste gang.
Men må du være ond, unngå hodet, for der ligger hjernen.
Hvorfor fulgte du meg hit? Så noen deg?
Jeg forfulgte deg som den erfarne jegeren forfølger den majestetiske dåkollen.
Du ga meg ikke noe valg.
Hvordan kan jeg ellers bekjenne min kjærlighet?
Min kjærlighet!
Akk, det er for sent. Du har formert deg med en annen mann.
Det er ingen annen mann.
Han døde under fødselen.
Det er fantastisk.
Da kan jeg erklære…
Nei.
Au!
Jeg erklærer at jeg skal få deg.
Du er den jeg elsker,
og jeg er nesten sikker på at jeg etter hvert
vil bli glad i ditt rare, stille barn.
Stratilia, du kan ikke si du ikke elsker meg med hjertet,
når du elsker meg med kroppen.
Kysser dere?
Lidenskapelig.
Grovheten i vårt mest grunnleggende instinkt
er vel grunn til å le.
Det holder, tulling. Jeg må jobbe, og du er skadet, så du må bli og hvile.
Jacopo, du har ansvaret.
Ikke glem at denne mannen, som alle adelsmenn,
til enhver tid oppfører seg egoistisk eller dumt.
Vanligvis begge deler.
Snart tilbake.
Som du vil, Stratilia.
Jeg er faktisk ganske smart.
Spør meg om Herodot, om du vil.
Hvem er Herodot?
Du kan glede deg.
Sett deg.
Dumme klær!
"Jeg er Panfilo. La oss alle roe oss ned.
Jeg er gift med en from kvinne.
Hun elsker Gud mer enn meg."
Visegrevinne?
Nyt å være dekket av gjørme.
Visegrevinne, kan jeg komme inn?
Jeg håper duer driter på den dumme filten din!
Misia.
-Hva gjør du? -Hjelper Panfilo.
-Hjelper du ham? -Ja.
Det blir lettere for ham å dra om tingene hans alt er ute.
Vel?
Ruggiero vil ikke plage deg eller din dyrebare baby
noe mer.
Du er trygg nå.
Takk Gud.
Jeg kan endelig slappe av.
Jeg skal be den fattige Panfilo og hans fæle kone
om å forlate området umiddelbart.
-Vi hadde aldri mye til felles. -Og herr Tindaro?
Jeg elsker et godt, sterkt mannlig sinn.
Og han forblir ugift, det er da noe.
Tindaro kan bli.
Hva?
Er noe galt?
Hvorfor må det alltid være noe galt?
-Nei, det er ingenting. Ingenting. -Si det.
Vel, jeg ant…
Antar at jeg føler meg litt…
…merkelig.
Du vet, gru…
Grunnet drapet.
Drap?
Ja.
Å, kjære deg.
Nei.
Vennen min.
Det var ikke et drap.
Nei.
Det var selvforsvar mot Satans agent.
Ondskapen inkarnert.
Det er ikke det…
Det var ingen andre muligheter.
Det var ikke…
Du gjorde det som måtte gjøres.
En dåd av stor kjærlighet til meg.
Den største kjærligheten jeg har kjent.
Bortsett fra Leonardos, så klart.
Så klart, ja.
Misia, min søte,
du og jeg trenger aldri å tenke på dette igjen.
Nei.
Vi trenger bare å se fremover…
…til vår fremtid
med dette barnet.
Jeg trenger ikke en mann.
-Jeg har deg. -Du har meg.
Vel, da…
Badet mitt?
Jeg glemte badet ditt! Så dumt av meg!
Hvor satte jeg mynteoljen?
Vær så snill, mine herrer, jeg ber dere.
Vi er bare uskyldige melkepiker ute på tur.
Dere må slippe oss fri.
Tror du ikke jeg husker deg? Glemmer det aldri. Du gikk berserk.
Jeg husker det som om det var få uker siden.
-Kardinal Agnolo, han var ikke den beste. -Nei.
-Men vi hadde et system. -Ja.
Vi lærte ham å rane og stjele,
og han lærte oss å akseptere Guds oppgivelse av menneskeheten.
Kjenner du dem?
-I slike tider må man… -Jeg kjenner dem ikke.
-Jeg drepte en av dem. -Sant?
Vennen deres.
-Det hadde jeg helt glemt. -Jeg også.
Så drep disse to.
Ja, greit. Du må hjelpe meg.
Hva?
-Nei. Jeg er en fin, liten dame. -Hva ser du på?
-Absolutt ikke. -Få oppmerksomheten deres.
Jeg tråkket på en bie.
Det er ille!
-Stille, du! -Nei! Jeg vil ikke være stille.
Jeg har uutholdelige smerter.
Hvis dere ikke tror meg, se!
Jeg ser ingen bie.
Fordi forbryteren alltid flykter fra åstedet.
-Pass på den andre, Martuccio. -Nei, du.
-Jeg vil se på føttene. -Ja…
Sett meg ned!
Ryttere!
-Munkens riddere! Fantastisk! -Hvem?
Det var dem vi ville se.
Hill! Vi har fanger…
Å nei! Det har skjedd en feil!
De kommer til å drepe oss. Gjør noe!
Vi kan dra hvor vi vil, Matteuzzo. Vi kan dra hvor vi vil.
Jeg er så takknemlig for deg.
Skal vi ta en svømmetur?
Det vil du nok like. La oss gjøre det.
Matteuzzo!
Å, ja. Se.
Se på dette!
Herregud.
Pust det inn.
Ja!
Kom uti, venn! Kom uti!
Det er bra.
Jeg ville at du skulle dra!
Bare ikke bli forelsket!
Vær fri som meg!
Jeg er fri!
Herregud! Du er ikke død!
Slutt!
-Ikke rør meg! -Dette hjelper ikke situasjonen!
Sirisco.
Det er meg, Arriguccio.
Jeg leverte gjødsel til villaen.
Arriguccio.
Venn.
Har du gått deg vill?
Skal vi hente tingene dine?
Skal vi, venn?
Hvordan går det med gården?
Den ble brent av briganter.
Trist å høre.
Men ellers har jeg det bra.
Ja.
Og villaen?
Den er ikke som før.
Den har blitt forgiftet av grådighet og en velskapt rødhåret person.
Herregud.
Visegrev Leonardo?
Nei, han er borte.
Virket som en anstendig mann.
Jeg vet ikke om han var så anstendig, men han var en venn.
Pesten?
-Verden kan føles ensom, kan den ikke? -Det er så grusomt.
Måtte spise eselet mitt for noen uker siden.
Jeg er bare en steinete bekk unna hvis du trenger et øre.
Eller en venn.
Vel, det… Jeg kan ikke dra tilbake til villaen.
Kanskje jeg drar til Venezia.
Du vet, pesten kan ikke vare evig.
Den kan vare lenge nok
til at du kan ta en drink med meg.
Det hadde vært fantastisk.
Takk.
-Arriguccio! -Arriguccio!
-Du forlot oss altfor lenge.
Venner, jeg trodde jeg fant et lik som fløt nedover elva.
-Men jeg var mye heldigere. -Ja.
Ta godt imot en gammel venn av meg.
-Du store… -Sirisco.
-Forvalter av lord Leonardos villa. -Oi, takk.
Så herlige ansikter. Takk for at jeg fikk komme. Fint å møte dere.
Godt å se dere. Hvem er sjefen?
Ingen er sjef.
Ingen.
Jøss.
Har aldri følt en slik forbindelse til folk jeg nettopp har møtt.
Vær lykkelig, bror. Det er her du hører til.
-Du er velkommen, Sirisco. -Ja.
-Sett deg ned. -Skål.
Hold gladiusen sånn.
Lat som du har et scutum.
Først med fremre fot, så den bakre.
Kutt og angrip!
Stå som meg.
Er det sånn?
-Nei! Ikke helt. -Sånn?
Slutt!
Det er ikke teknikken jeg demonstrerte!
Dine bevegelser er lovende, men de er ikke korrekte.
Men kanskje det er på grunn av din ekstremt motbydelige høyde.
Og høyden din er ikke din feil, ikke uerfarenheten din heller.
Ikke det?
Har du noen gang holdt et ordentlig sverd?
Hva med en armbrøst?
En klubbe?
En lanse?
En trefork?
En gyllen krans?
Nei.
-Et overflødighetshorn? -Nei.
-Har du spist eksotiske frukter? -Nei.
En freske? Ikke si du aldri har sett en freske.
Du må se en god freske.
For en trist tilværelse.
Hvorfor bor du ikke i villaen? Det er god plass.
Moren min drar til villaen,
men hun sier adelige hater oss, så jeg kan ikke dra.
Vel, denne adelige hater deg ikke.
Har du smakt safran?
-Nei. -Det er dyrt og veldig godt.
Din tur.
Vel…
Jeg har vel egentlig aldri trodd på Gud.
Jeg har ikke alltid vært helt sikker på den fyren selv.
-Virkelig? -Jeg fant aldri svarene.
Jeg prøvde så hardt.
Jeg lette overalt.
Men jeg har begynt å tro at å finne svarene aldri var poenget.
Jeg fikk stille spørsmålene med deg ved min side.
Sir, det har skjedd en feil.
Vi er bare to melkepiker ute på tur.
Skal jeg gjøre bie-greia igjen?
Se.
Herregud.
Føler dere dere varme?
Smerter, mental forvirring?
Har dere vært sammen med katter eller tyskere?
-Nei. -Ubehagelige drømmer? Fjerting?
Hva er det som skjer? Kan du hjelpe oss?
Ingen kan hjelpe dere nå.
Det er ingen symptomer.
Er du død, eller?
Ta dem med hit!
Hallo, sir.
-God ettermiddag til dere begge. -Stille!
Gå frem.
Hvor kom dere fra, barn?
Vi var i en villa,
men ble så kidnappet av onde banditter.
Og hadde ikke mennene dine reddet oss, ville vi ha omkommet.
Så vi er så takknemlige for deres hjelp.
Takknemlige?
Det er vi, ja.
Pass på å ikke lyve foran Gud.
Men vi er ikke her for å skade dere.
Vi er her for å redde dere.
Disse ridderne var en gang leiesoldater i Genovas tjeneste.
Da betalingene sviktet, gjorde deres lojalitet det samme,
og som dere, var de fortapt.
Men Gud har hjulpet dem å finne veien.
Vi har stor tro på Guds plan.
Vi også.
Vel.
Dessverre har kirken og prestene forrådt planen,
og Gud har sendt sin straff ned.
Men det finnes håp.
Som Ordenens disipler, har vi mennene, våpnene,
og, med denne pesten, muligheten
til å omforme samfunnet til et som fremmer hellighet og orden.
Ja.
Vi skal gjenskape Guds plan
og bygge en verden der overlevelse avhenger av den fromheten Gud krever.
Han var uren.
Han kom til oss som en adelsmann uten bot i hjertet.
Men se på ham nå.
Vi har gjort ham ren.
Han stinker.
Dette er en lettelse for våre ører.
Ja.
Vi er adelige, ja,
men vi ble lei av våre likemenns synder,
og grådigheten som drev dem,
så vi flyktet.
Ga deres grådighet dem rikdom?
Ja, men vi visste at rikdommen deres var fordervet.
Så vi sa: "Behold deres fine Villa Santa, og behold rikdommen deres.
Vi skal bli sexløse nonner."
Fin villa?
-Den var ikke så fin. -Den var ganske fin.
Rikdommen til den fråtsende adelsklassen kan brukes til å styrke vår innsats.
Hvor er denne fine villaen?
Herfra?
Jeg husker ikke.
Dere skal fortelle oss det
om dere vil ha tilbake friheten.
Vis nåde.
-Ta dem med til straffecellene. -Vent.
Licisca her drepte en ond kardinal for Gud.
Det gjorde jeg ikke.
Jo, det gjorde du.
Ja, denne kardinalen, kardinal Agnolo,
han var uren, som presten du beskrev.
Han ville tvinge seg på en gift kvinne, og Licisca renset ham til døde.
Det er bra.
Drepte du en kardinal?
For Gud.
Jeg dømmer dere begge til døden.
Min største glede er å dele disse godbitene med deg, min kjære…
…og med babyen.
Ingenting kan stoppe oss nå, hva?
Du er omringet! Overgi deg, hvor enn du er!
Hva i st. Julians navn gjør du, Tindaro? Dette rommet er til hattene mine!
Å, Pampinea. Jeg passer dette barnet for moren hans.
Han er dessverre uvitende om krigføring, men han lærer fort.
-Si hei, Jacopo. -Hva?
Hvis du må vite det, er han Stratilias uekte sønn,
en ekspert på offensiv gjemming.
Jacopo,
vis deg.
Jeg skulle angripe med stridsvognmenn.
Jeg trodde du var i vasen. Utspekulert.
Er dette Stratilias barn?
Ja, men ikke fortell noen om ham. Han bor i skogen. Han er et hemmelig barn.
Si hei, Jacopo.
Leker dere militær?
Tindaro, Jacopo ville nok vært fascinert
av det romerske kyrasset i salongen.
-Et ekte romersk kyrass? -Du er eksperten.
Jeg holder øye med Jacopo mens du henter det.
Når jeg kommer, kan jeg forsvare meg og gjengjelde dine syke, dødelige slag.
Ikke si at jeg sa det. Det er bare gutter som leker.
Vil du ha godbiter, kjære barn?
Stakkars deg.
Du sulter snart i hjel.
Ingenting i verden er gratis.
-Hva vil du? -Jeg har noen små spørsmål.
-En godbit for hvert svar, ok? -Greit.
Hvem er faren din?
Jeg vet ikke. Godbit, takk.
-Har du aldri møtt ham? -Nei.
Nevnte ikke moren din et navn? Et kallenavn?
Nei.
Noe om utseendet hans?
Jeg ligner ham. Hun sa det en gang.
En gang.
Hva med hans sosiale status? Rik? Fattig? Noe som helst?
Bare at han var en horebukk.
Gudskjelov.
Faren din høres ut som en grusom person.
Han er ikke grusom. Ville bare ikke ha oss i villaen sin.
Villaen hans?
Jacopo er sønn av Leonardo.
-Hvem er Jacopo? -Han er det barnet der inne.
-La oss gjøre en… -Hva?
-Din Leonardo? -Med kokken.
Kokken? Og hun har gjemt ham?
Hold ham her. Jeg må hjem til dem i skogen.
Nei, vent, visegrevinne. Hvorfor det?
Du kan ikke gå alene.
For å etterforske.
Om hun forførte ham, må hun ha ting fra ham, for å forhekse ham.
Kanskje hun holder ham i live i den motbydelige lille hytta deres.
Å, jeg tror ikke det,
for vi har sett hodet hans rulle over bordet.
-Misia! -Ja.
Når ondskapen regjerer, er det ingen opp eller ned.
Ja. Men jeg ber deg, vær så snill, min venn, la oss roe oss ned,
jeg uroer meg for hvordan agitasjonen påvirker babyen.
-Jeg skal ta deg! -Babyen?
Misia, skjønner du ikke?
Nei.
Jacopo er babyen.
Å, jeg snakker om babyen i magen din.
Det er ingen baby i magen min.
Du er ikke gravid.
Blodet mitt kom.
Men jeg visste det var en baby et sted. Jeg måtte bare følge Guds vei for meg.
For oss.
Og se, han har vist oss veien.
-Hva? -Veien til Villa Santas sanne arving.
-Sirisco. -Ja.
Fortell hvorfor du forlot villaen.
Jeg er ingen historieforteller.
Ingen av oss er noe av noe.
Men dere virker fornøyde, dere liker hverandre.
Vi deler ressursene og prøver å holde motet oppe.
-Det er vakkert. -Mange har dødd.
Det stopper ikke.
Men her liker vi å fokusere på de gode tingene.
Sirisco, vil du ære oss ved å spise kvelds med oss?
Intet ville gledet meg mer. Jeg kunne spist halvannen skinke.
Takk.
Se så store tallerkenene er.
Jøye meg. Ja…
Er dette middag?
Ingen fisk? Ingen ost?
Jeg hadde glemt ost.
Dere må sulte.
Å ja, vi sulter.
La oss ikke plage gjesten vår med gruppens ulykker.
Det som er vårt, er ditt. Skal vi?
-Ja. -Ja.
Nei. Dette er ikke akseptabelt.
Men vi ber alltid middagsbønn.
Nei, herregud, ikke bønnen. Herregud, din uselviske engel.
Nei, dette. Alt dette.
Hvorfor skal dere perfekte sjeler sulte når ondskapen fråtser i Villa Santa?
Hva er det du sier?
Dere fortjener bedre enn dette.
Der borte har de komfort.
En overflod av mat.
Tønne på tønne på tønne med vin.
La oss ikke få forhåpninger.
Jeg kan gi dem dette.
Jeg, Sirisco, kan gjøre det for dere. Ja, når jeg kommer tilbake, sier de:
"Nei, Sirisco. Gå vekk, denne maten er vår."
Hva gjør den til deres?
Hvorfor er Pampinea overhode? Må det være et overhode?
Vi vet ikke.
Hør på meg, jeg sverget å aldri dra tilbake til Villa Santa,
men nå er jeg blant mine sanne venner, og jeg sverger på å dra tilbake.
Og hvis de ikke vil dele, kan de komme hit og bli mette på én frosk.
Kom nå.
Vær så snill, bli med.
Jeg skal føre dere dit og synge for dere på veien.
Kom!
Min kjære, min kjære Vi har en plan
Storslått, vidunderlig, strålende plan Min kjære, min kjære…
Kom!
Jeg sverger at jeg angrer!
Nei!
-Hold øye med disse to. -Greit.
Hvordan gjør du det?
-Hva? -Hvordan er du så modig?
Du handler med slik frihet, løsrevet fra jorden.
Er du ikke redd for døden?
Helt siden Eduardo døde…
…er jeg ikke redd.
Jeg var glad i ham,
men jeg var bundet til ham.
Og da han var borte, var bindingene det også.
Og nå er det…
Jeg føler at jeg kan se…
…den andre siden av alt.
Stillheten og freden i døden.
Og denne siden…
…er helvete.
Og hvis jeg forlot denne siden…
…hva ville jeg forlatt?
Beklager at jeg dyttet deg av broen.
Vel, det var ditt brød.
Kanskje jeg fortjente det litt.
Gud, når jeg går inn i ditt kongerike, vær så snill…
Ok, hent de to der.
Det er noe jeg må si.
-Det går bra. -Nei.
Dette kan gjøre deg sint.
Du må ikke leve med sinnet lenge.
Hva er det?
Du kjente ikke moren din, men pappa gjorde det. Veldig godt.
De var forelsket, og de hadde en datter.
Deg.
Du og jeg er søstre.
Søstre?
Henrett dem.
Vær så snill, det bare kilte i neseboret. Jeg…
Jeg er ikke syk. Vær så snill.
Nei!
Gjør jobben din, doktor.
Kom hit.
Hold dem tilbake!
Dere skal fortsatt dø, så hold kjeft.
Ta deg av dette.
-Ikke la meg gjøre det. -Gå!
Stopp dem!
Kom igjen, din idiot! Løp!
Vent! Ta meg med dere!
Licisca, la meg ta deg med tilbake til villaen.
-Nei. -Jo.
-Jeg drar ikke. -Dioneo er der, han kan hjelpe deg.
Det er ikke noe for meg der.
Hvis du ikke lar meg hjelpe deg, dør du.
Jeg vil ikke at du skal dø, men være søsteren min. Vær så snill!
-Ok? -Du er ikke min jævla søster.
Ok.
-Gå! -Hei!
Stans!
Jeg er tilbake.
Jeg fikk nesten nok til begge middagene deres,
men vi må supplere med ting fra spiskammeret.
Hva gjør du her?
Sønnen din avslørte at du bor ulovlig her på min eiendom uten min tillatelse.
Det var min plikt å se hjemmets hans,
og se hva jeg fant.
Dette er redskapene til en heks.
Du er en heks.
-Er jeg en heks? -Ja.
Ja. Du forførte husets herre, du fødte arvingen hans,
og du gjorde det med mørk magi.
Du tok det som var mitt.
Hvor er Jacopo?
Leonardo ville aldri latt sønnen sin bo i et så kvalmende hull.
Fra nå av
skal Jacopo leve det luksuslivet som han fortjener.
Hvor er sønnen min, din villfarne kjerring?
Vi må ordne noe for deg
for i morgen og dagen etter det.
Neifile, jeg orker ikke å høre det.
Dra til Ruggiero og gjør ting offisielt.
Du fortjener denne villaen.
Jeg kan ikke forlate deg.
Det vil trøste meg å vite at fremtiden din er sikret.
-Gå. -Nei!
Nei, jeg kan ikke!
Jeg tror jeg er et skarpt sinn.
Smart.
Jeg er ikke det, jeg er
ingenting.
Jeg er ingenting uten deg.
Min Panfilo…
…du er så smart som du tror.
Du ser med så klare øyne.
Stol på dem.
Stol på deg selv.
Gå og sikre deg plassen din.
For oss.
Ruggiero, Neifile har bedt…
Vel.
Jacopo!
-Sakk ned, heks! -Jacopo, jeg kommer!
Jacopo!
Skoene mine er ikke til å løpe i, de er middagssko!
-Hold kjeft, dumme merr! -Herregud, jeg lukter deg herfra!
-Jacopo! -Ro deg ned!
-Her oppe, mamma! -Jacopo!
-Mamma! -Jeg er her!
-Du løper for fort for en løsaktig tispe! -Jeg er her!
Misia!
-Jacopo! -Stopp!
Hjelp.
Jacopo! Hurpe!
-Hold kjeft, kjøkkenhore! -Jacopo!
Jacopo!
Din psykotiske kjerring, gå bort!
-Jeg hører deg! Jeg er her! -Jacopo!
Hvordan gikk det, kjære?
Skrev han villaen over?
Ja, det gjorde han.
Han signerte med glede.
Og han ønsket deg alt godt, kjære.
Virkelig?
Ja.
Han er glad på våre vegne.
For et mirakel.
Lyver du?
Nei.
Jeg må stå opp.
-Jeg må. -Kjære deg, Neifile.
-Du er for svak. -Nei!
Det kan jeg ikke være.
Jeg har ting å ta meg av!
Hva kommer til å skje med meg?
Panfilo.
Jeg elsker deg.
Jeg er så redd.
Vi kan ikke la Ruggiero se oss.
Vil du snakke?
Hva?
Jeg bare lurte på om du ville snakke om…
Snakke om at du visste at vi var søstre
og likevel behandlet meg som dritt i mange år?
Jeg tror aldri jeg vil snakke med deg igjen.
Synet av deg gjør meg kvalm.
Jacopo, jeg har alle de beste greiene.
Jeg skal lære deg å lage en testudo. Det betyr "skilpadde".
Du kan ikke gjøre dette!
Jeg kan gjøre alt jeg vil.
-Slutt å vri deg, takk. -Jeg er ingen heks.
Det sier alle heksene.
Jeg vet at du er årsaken til pesten,
og jeg vet at du er grunnen til at min elskede Leonardo døde.
Du har aldri møtt ham, din gale hurpe!
Hvis dere ser til venstre, dette er villaen.
Hallo! Filomena, Licisca!
Hun er Filomena.
-Ja. Dette er mine nye bestevenner. -Hei. Fint å møte dere. Jeg er…
-Hva? -Misia.
Kom.
Hold kjeft!
Hva i historiens største generalers navn
gjør dere med dama mi?
Jeg er ikke dama di.
Tindaro, hun har forhekset deg som hun gjorde med Leonardo.
Misia, vis ham de hedenske tingene.
-Jeg insisterer på at dere lar henne gå. -Vi brenner henne fordi hun er en heks.
Hun er ingen heks.
Hun er en fremtidig adelskvinne.
Stratilia…
…vil du gjøre meg den intense ære å bli min kone?
Hva? Nei!
-Hold kjeft! -Ikke rør min frue!
Idiot.
I kjærlighetens navn!
Hva feiler det deg?
Ingenting feiler meg!
Jeg gjorde det!
-Hjelp meg! -Hjelp henne!
Se opp! Ild er varmt!
Mor!
Hjelp henne, hun brenner!
Sett meg ned.
-Det går bra. -Dere kan ikke brenne folk!
Misia.
Hun er borte.
Neifile er død.
Denne fæle kvinnen er årsaken til all vår lidelse.
Alt sammen.
Hvis noen er heks, er det henne.
Hva?
Hørte dere meg ikke?
Misia?
Nei.
Vil ingen se på meg?
Tekst: Susanne Katrine Høyersten