Katsoitteko tarkkaan? Pelasimme peliä.
Sanon, että olen sika. Te sanotte… -Paetkaa sen munaa!
Paetkaa sen munaa. -Ääntä, maalaiset!
Vähän pontevammin. -Se on hauskaa, kun sen oppii.
Noudattakaa sääntöjä ja rajoja.
No niin. Arriguccio, sinä voit olla sika.
Kyllä! -Kiitos tarjouksesta, mutta…
Arriguccio siaksi!
Nyt pääset pitämään hauskaa! Homma sopii sinulle kuin nenä päähän.
Tässä muna. Ja alkaa!
Olen sika. -Paetkaa sen munaa!
Ei noin. Minä näytän. Täytyy röhkiä ja jahdata meitä.
Kohta saatte munaseni, sillä minä olen sika!
Paetkaa sen munaa! -Et saa kiinni!
Sinä saat munan!
Minä olen sika! -Paetkaa sen munaa!
Palkkasoturit!
Sotilaat kokoon!
Kartanon on lahja, jota ei saa taistelutta.
Palkkasoturit uskovat kartanon olevan vartioitu linnoitus.
Me vartioimme sitä! -Olemme joukko ääliöitä.
Moni asia on puolellamme. Kartanon korkea sijainti, vankka portti,
seinät, joiden sisällä meillä on vettä ja ruokaa.
Ja niin edelleen!
Voimme pitää pintamme jopa -
viisi vuotta.
Viisi vuotta! -Harkitun kannibalismin turvin kuusi.
Soturit luovuttavat paljon pikemmin.
Miehet, aseet esiin.
Signor Tindaro, tämä on koristekeihäs. -Näyttää hyvältä.
Jestas. Se on Licisca. Avatkaa.
Noin.
Näitkö palkkasoturit? Montako niitä on?
Näitkö Pampineaa?
Licisca, odota!
Pysähdy. Licisca! -Häivy siitä.
Mihin olet menossa? -Ulos huoraovesta.
He ovat jo portilla. -Tindaron mukaan kestämme piirityksen.
Sen sotilaallisen neron, vai? Hän on väärässä, mutta onnea matkaan.
Hyvä on.
Olen kauhea.
Mutta muutun paremmaksi. Ja olen sentään sisaresi.
Tiedän, ettei se ennen merkinnyt mitään, mutta nyt merkitsee.
Anna minun yrittää.
Koko elämäni aikana olen saanut olla ilman sinua vain kaksi päivää.
Päivän, jolloin työnsin sinut sillalta ja ensimmäisen päiväni täällä.
Sain huomiota pojilta, tein mitä tahdoin, ja minua kohdeltiin kuin ihmistä.
Sitten sinä ilmestyit ovelle ja pakotit minut taas palvelijan rooliin.
Sillalta työntäminen oli virhe.
Olisi pitänyt katkaista kaulasi.
Täällä oleminen on muuttanut minua. Misia on muuttanut minua.
Vaikka olisitkin muuttunut ja vaikka ihastuksesi Misiaan…
Ei se ole ihastus. Rakastan häntä.
Tuskinpa rakastat muita kuin itseäsi.
Herran tähden. Ei, ei.
Liciscan mukaan he ovat portilla.
Portti on seissyt tukevasti jo 200 vuotta. Ehdimme hyvin saada öljyn kiehumaan.
He mursivat portin!
Sirisco! Tuolla.
Hyvä luoja. Heitä on varmaan 30. Ja he ovat pitkiä.
Huomio! Käyttöön kakkosasemat ja kylmä öljy!
Kylmä öljy!
Näin.
Puhtisi yllätti minut.
Kiitos.
Olemme uljas näky. Kuten haaveilinkin.
Kop kop, ystävät!
Eikä. -Herranjestas.
Mitä helvettiä?
Ystävät.
Minulla kun oli niin hauskaa. -Ystävät!
Hyviä uutisia!
Tein sopimuksen tämän herran ja hänen tovereidensa kanssa.
Hän on rujoudestaan huolimatta varsin järkevä.
Pääsette sisään valkoisen lipun nojalla!
Miksi? -Mitä?
Laskekaa aseenne ja odottakaa hiljaa!
Mitä helvettiä?
Puramme sillä välin vankan puolustuksemme!
Asia selvä.
Puolustus alas. -Ei, hän tappaa minut.
Kaikki pois!
Aseistus pois. -Poissa on.
Kas näin! Kelpaako? -Hän aikoo…
Hemmetti.
Voi helvetti.
Nyt valmiina. Calandrino ovelle.
Miten olet noin vahva?
Ole hyvä, Calandrino.
Vihdoinkin.
Sirisco. Tindaro.
Tervehdys kaikille.
Tässä on Kurin ritarikunnan kenraali.
Hänen nimensä on Eric. Se on hupaisaa.
Hän on gallialainen.
Kohtasimme sattumalta, ja hoksasin, että voin auttaa ystäviäni.
Ainoa asia, mitä he meiltä pyytävät,
ovat myötäjäiseni.
Paljastatko siis kätkösi?
Ollakseni rehellinen myötäjäiset olivat mukanani, kun sain lähtöpassit.
Mitä? Miten? -Se ei ole tärkeää.
Licisca otti ne minulta.
Jos hän antaa ne, kellekään ei satu mitään.
Raha ratkaisee mitä vain. -Licisca!
Mitenkäs silmä?
Armaani. -En löydä Jacopoa.
Mitä? Hän osaa kyllä pitää puolensa.
Onko tuo puku minun? -Nyt se on minun.
Hän näyttää upealta. Olet feeniks. -No niin.
Hieno, eikö vain? No niin.
Käske heidän antaa minulle anteeksi ja luovuttaa kartano minulle.
Eric, kiitos.
Sano vain, että kartano on nyt minun, niin voimme hyvästellä toisemme.
Luulin, että kartanoa puolustaa vahva ja monipäinen joukko.
Perun sopimuksemme ja otan kartanon ritarikunnalleni.
Mieheni keräävät rikkaudet, jotka ovat mädättäneet sielunne,
ja tappavat sitten teidät kaikki.
Eric. Eric!
Emmehän me niin sopineet. -Emme niin.
Helvetti pääsköön irti!
Arriguccio!
Ei! -Jacopo!
Kartano on minun! -Jacopo, tänne!
Olet paras ystäväni.
Ei sinulla saisi olla tuota!
Kohtaa minut!
Kohtaa Medusan tuijotus!
Tämä kyrassi ei ehkä olekaan aito.
Calandrino! -Jestas.
Pidä viiniäni.
Mitä? Enkö saa aplodeja?
Se oli mahtavaa. -Niin oli!
Upeaa.
Hoidimme homman. -Niin teimme.
Mieletön veto. -Kiitos.
Hurraa! -Olenko kuollut?
Myöntäkää pois,
että yritin aidosti auttaa.
Olenko yhä elossa?
Annoit myötäjäiset hänelle, vai mitä?
Vai mitä?
Olisiko pitänyt antaa hänen nääntyä?
Myötäjäiset kuuluvat hänelle. Luulin, että rikkaana tyttönä ymmärtäisit.
Hän teki sinusta tappajan.
Hän teki sopimuksen pelastaakseen meidät. Hän on fiksu…
Hän on lumonnut sinut täysin. Et ikinä lakkaa rakastamasta häntä.
Licisca vihaa minua.
Sinun kuuluisi vihata Pampineaa. Mikset vihaa häntä?
Olet ollut palvelijana kuukauden päivät ja kuvittelet, että olet muuttunut.
Et ole.
Näet ihmiset yksioikoisesti. Vailla menneiden vaikutusta.
Rakkaus ei ole yksioikoista.
Rakkaus kaivautuu syvälle.
Mutta siitä sinä et taida ymmärtää yhtään mitään.
Nyt riittää naisten jaarittelu. On kohdattava vihollinen.
Ei. -Vihollisen rippeet. Olen valmis.
Lopeta. Älä puhu. -Valmis taisteluun.
Olit mahtava. Kunnon sotilas. Olen valmis jatkamaan.
Myöhemmin rakastellaan.
Lopeta. -Nyt kaikki tietävät.
Unohdin trumpetin.
Huomio, palkkasoturit! Kuunnelkaa.
Toimitte ahneuden ja pahuuden ajamina,
mutta iloitkaa, sillä voitte luopua taakastanne jo tänään.
Älkäämme taistelko! Olemme kaikki tasavertaisia kauniilla planeetallamme.
Eric on kuollut!
Puukotin hänet. Teille käy samoin, jos jäätte tänne.
Puukosta, puukosta, puukosta!
Palkkasoturit!
Minä, Tindaro, ostan teidät tällä palvelukseeni.
Ensimmäinen tehtävänne on totella kartanon omistajan jokaista käskyä!
Stratilia on nyt kuningattarenne!
Tule, näytä heille kauneutesi.
Nähkää hänen kauneutensa.
Menkää pois.
Käskin mennä pois. -Menkää pois!
Ette voi päihittää meitä.
Tappakaa heidät!
He jäivät pohtimaan.
Oletko kunnossa? -Olen. Voin mainiosti, kiitos.
Terä taisi vain nirhaista keuhkoani, joten aamulla olen kunnossa.
Keuhkoja on kaksi.
Miksi naurat? Mikä helvetti sinua vaivaa?
Muurinmurtaja! Pahamaineinen sodankäynnin väline.
Tai kenties jättiläinen.
Ponnistelimme turhaan.
Ystävät,
moni menneiden aikojen sotapäällikkö on saanut kunnian toimittaa saman viestin,
jonka toimitan nyt teille.
Me kuolemme kaikki.
Rukouksista on harvoin apua. Ne saattavat jopa suututtaa kohtalottaret,
jotka uurastavat järjestääkseen ihmisille jännittäviä kuolemia.
On peräännyttävä. Piiloutukaamme alakertaan -
raakalaisten rosvotessa rikkautemme ja varjelkaamme elämämme viime hetkiä.
Yhdessä pakenemme rohkeasti!
Panfilo. -Niin, kulta?
Mitä teet? -Jään katsomaan, kun se tapahtuu.
Etkö pelkää? -Näytänkö pelokkaalta?
Alanko rakastua sinuun?
Ei toimisi. Olen naimisissa.
No niin.
Stratilia, tuonne! Tännepäin. Tuonne.
Tänne.
Licisca vai Filomena?
Voi taivas.
Olet pieni.
Kuin käärme.
Kiitos. Äitini mahtui kokonaan marianpäivän juhlatarjottimellemme.
Levätköön rauhassa. Filomena! -Mitä?
Anteeksi, etten uskonut, kun kerroit olevasi säätyläinen.
Näen sen toki nyt. Se on varsin ilmiselvää.
Sinussa on tietynlaista kauneutta,
jota palvelusväki ei vain osaa kantaa.
Kuten Misia.
Aivan!
Voimme auttaa toisiamme. Filomena!
Minulla on suolijalokiviä.
Lopettakaa!
Luojan kiitos. Juuri se, ketä tarvitsin.
Olisi pitänyt lähteä, kun vielä voimme.
Lohduttaudu sillä, että salskea Jacopo -
voi päästä lapsisotilaaksi, jos hän jää orvoksi.
Kiitos.
Kuvittelin maalaistollojen voivan puolustaa meitä.
Erhe oli minun. -Olimme jo lähdössä.
Päätin palata vaatimaan kartanoa pojalleni.
Ylimielisesti. -Ei, vaan oikeudenmukaisesti.
Kartano kuuluu hänelle.
Ei ole sinun vikasi, että hirviöt tulevat ryöväämään sitä.
On sietämätöntä, että kuvittelet tehneesi virheitä.
Petin poikani. -Et pettänyt. Annoit hänelle kaiken.
Rakkautta ennen muuta.
Hän on siunattu.
Ymmärrätkö, Jacopo?
Olet siunattu.
Kuulehan. Nouse ylös ja pue tämä.
Auta häntä pukemaan.
Olet nyt kenraali. Kas noin.
Näyttää typerältä, ota se pois. Pärjäät mainiosti ilmankin.
No niin.
Hänet tappoi veitsi eikä rutto. -Koskaan ei voi olla varma.
Tutkikaa huoneet ja ottakaa arvoesineet.
Tappakaa jokainen, jonka kohtaatte. He ovat syntisiä.
Mikä helpotus nähdä sinut. -Ja että annatte minun nähdä teidät.
Pelkäsin, että vihaisit minua. -En ikinä.
Filomena on varsin viehättävä.
Niin on.
Oletteko läheisiä? -Toivottavasti ainakin.
Voitteko hyvin, varakreivitär?
Söin jotain, josta tuli vatsavaivoja.
Menkää.
Hän rakasti mehiläisiä ja lisäksi kunnioitti niitä.
Calandrino oli hieno mies.
Teistä olisi tullut ystäviä. Olisitte saaneet hänet ulos kuorestaan.
Kirotut tunkeilijat! -He saattavat kuulla.
En piittaa pätkääkään.
Sillä nyt me keksimme keinon päihittää heidät.
Heitellään ideoita. Kenellä on idea?
Yksi olisi antautuminen. -Ei aloiteta sillä.
Mitä muutakaan voimme?
Jokainen meistä haluaa elää omalla hassulla tavallaan.
On parempi kuolla kuin nuolla heidän saappaitaan.
Saappaita ei enää nuolla!
Sirisco, meitä ei ole pitänyt hengissä ylpeys.
Ehkä on aika antaa ylpeydelle mahdollisuus, ystävä.
No niin, nyt ideoita. Heitelkää ideoita.
Voisimme ehkä johdattaa heidät.
Voimme johdattaa heidät jonnekin. Hienoa, hyvä alku.
Lisää ehdotuksia.
Voimme esittää kuollutta ja sitten puukottaa.
Nyt alkaa lyyti kirjoittaa. Istu alas. Näyttäkää kuolinnaamanne.
Olkaa olevinanne vainajia.
Ei sittenkään. Huono idea.
Homma alkoi jo rullata. Nyt yhteistyötä!
Jospa esitämme hirviöitä. -Mitä?
Mitä tuo tekee?
Ai niin. He kammoksuvat ruttoa.
En itsekään pidä siitä.
Neifile oli suosikkini. Hän oli hauska.
Niin tosiaan oli.
Sitten hän kuoli. Hauskuus loppui.
Suruako tuo on?
Joko vapautta tai mielenvikaisuutta. Oli mitä oli,
tunnen sen luissa ja ytimissä saakka.
Minäkin tunnen itseni vapaaksi. Irralliseksi.
Se käy järkeen.
Kuolemme kohta.
Tekee mieli oikein nojautua ottamaan viimeinen isku vastaan.
Haluatko kuolla?
Etkö tahdo vapautua?
Minkä vuoksi eläisit?
Ei!
Oliko se Filomena? -Taisi olla.
Odotitko hänen selviytyvän?
En ajatellut koko asiaa. -Ei kannata nytkään.
Niinpä.
Voitko auttaa minut alas? -Palveluksessanne, padrona.
Tosin…
Voisit vain lähteä.
Kukaan ei vahdi ovea.
Sinähän tahdot pois täältä.
Vapauteen.
Voit elää säätyläisenä. Tai huorana. Tai narrina. Voit olla mitä tahansa.
Loppujen lopuksi -
rakkaus on taakka.
Aion pelastaa hänet.
Ymmärrän.
Milloin Panfilosta tuli huipputyyppi?
Sisään.
Olen sika!
Niin!
Paetkaa munaa!
Paetkaa! Possunen!
Missä possu luuraa?
Täältä pesee. Sika iskee!
Paetkaa munaa.
Rakkaus on tosiaan taakka.
Siinä sinulle. Ja siinä.
Apua! Auttakaa!
Licisca. Pelastit minut taas.
Niin tein, typerä narttu. Rakkaus kaivautuu syvälle.
Taidan kuin taidankin kohdata loppuni.
Tindaro. -Mitä?
Olemme joutuneet kokemaan viime päivien aikana kaikenlaista.
Et rakasta minua.
Minun rakkauteni ei vaadi vastakaikua. -Et tunne minua lainkaan.
Tunnen paremmin kuin useimmat. -Ehkä, mutta…
Tiedän, että olet saanut vähän ja menettänyt paljon.
Onko asia niin?
On.
Pyydän vain,
että otat vastaan sen, mitä voin antaa.
Omaisuuteni.
Sitä ei enää ole paljon, mutta suo minulle se kunnia.
Tämä kuului… -Otamme sen.
Hyvä.
Jacopo.
Oli mukavaa olla ystäväsi.
Vaikkakin sydämeni sopukoissa toivoin, että joskus pitäisit minua isänäsi.
Voisitko tehdä sen?
Voisitko pitää minua isänäsi?
Kyllä.
Paratkoon, luulin oikeasti kuolevani!
Mistä viimeisen hengenvedon tunnistaa?
Pahemmastakin on selvitty.
Muistatteko, kun talvihattunne kaatoi isänne vaatekaapin?
Hyvät hyssykät. Hän raivostui.
Olet oikeassa. Yhdessä pystymme mihin vain.
Mihin vain.
Misia.
Rakkautesi minua kohtaan kantaa yli kaikkien tekojeni.
Se on suurin mahdollinen lahja. -Kilttiä minulta, eikö totta?
En päästä sinusta irti -
niin kauan kuin elän.
Olen tajunnut, että niin asia tosiaan on.
Niin.
Misia.
Ovatko he tulossa? -Ovat.
Onko hetki käsillä?
On.
Sanoit, ettet lähtisi ilman Misiaa. -Hän teki valintansa. En voi mitään.
Yritetään nyt keksiä jotain, josta on oikeasti apua.
Arriguccio. Kas, löysit miekan. Siitä saattaa olla apua.
Olit oikeassa.
Yritin äsken antautua yhdelle palkkasotureista.
Ja kuinkas kävikään?
Minut on murhattu.
Ei, ei…
Voi, Sirisco. Älä syytä itseäsi.
Vaikka onkin selvää…
Ei, ole kiltti.
Tehdään näin. Menette tynnyrin sisälle.
Sinetöin kannen. Teitä ei takuulla löydetä.
Kas niin. Varovasti. Jalka nousee.
Menen vannomaan uskollisuutta yläkerran miehille.
Olenhan luontainen palvelija. -Niin olet.
Teeskentelen palvelevani heitä enkä teitä.
Sitten yön hiljaisuudessa -
tulen tänne ja vapautan teidät.
Ja karkaamme yhdessä kotiin. -Misia.
Kiitos.
Ehkä voit tuoda mukanasi syötävää. Minulle tulee täällä varmaan nälkä.
Ilman muuta.
Selvä. -No niin.
Misia.
Mitä tekisinkään ilman sinua?
Emme saa tietää.
Voisitte vaikka vähän laulella. Rauhoittaaksenne itseänne ja ajankuluksi.
Tulppaani ja omenapuu
Rauhassa niityllä huojuu
Kun äkkiä alta mulperipuun
Käy pieni varpunen lentoon
Tulppaani ja omenapuu
Rauhassa niityllä huojuu
Kun äkkiä alta mulperipuun
Käy pieni varpunen lentoon
Mitä teen ilman teitä?
Rauhassa niityllä huojuu
Kun äkkiä alta mulperipuun
Käy pieni varpunen lentoon
He voivat estää meitä asumasta täällä ja he voivat estää meitä lähtemästä.
He eivät voi estää minua polttamasta koko paikkaa.
Poltan koko paikan.
Oletteko mukana?
Kukaan ei saa kartanoa.
Vain meidän ruumiimme!
Pala!
Jätän tämän vain tähän.
Tulkaa!
Jestas, kellari palaa.
Onko nyt juhlat?
Hei! Paikan polttaminen oli minun ideani.
Emme voi jäädä tänne. -Pitää taistella kuolemaan asti.
Johdan meidät taistoon. -Jättäisin ehkä väliin.
Ja onko meillä toistemme lisäksi mitään,
minkä vuoksi taistella?
Autan teidät hiiteen täältä.
Lasketaan tähän.
Haetaan lisää.
Rakkaani,
tarvitsen apuasi.
En nähtävästi voi kuolla ilman sinua.
Hei!
Nyt! -Menoksi.
Vauhtia!
Rutto!
Perääntykää! Rutto!
Veli. -Hyvästi, ystäväni.
Rutto!
Stratilia! Jacopo.
Pidä huolta hänestä.
Rutto!
Jousiampujat! -Rutto!
No niin.
Jacopo!
Pelastan sinut! -Jacopo! Ei!
Tappakaa kaikki!
Äkkiä nyt.
Luulin, että se palaisi. -Se on tehty kivestä.
Ääliö.
Olet aivan kuin isäsi. En voi uskoa, että jäimme henkiin.
Pakko uskoa, sillä muuten olisin kuollut. Uusi luku alkaa!
Hetkinen.
Mehän olemme menossa kyläänne. -Etsimme uuden paikan.
Tulenko mukaanne? -Älä.
Hyvä on. Näkemiin.
Sirisco. Älä sure.
Kuten sanoit, jäimme henkiin. Me teimme sen.
Niin. Teimme sen.
Teimmepä hyvinkin. -Teimme sen.
Aivan.
No niin. Nyt on itkut itketty.
Jatketaan matkaa. Ylös vaan.
Ylös. Nouse, kyyhkyseni. Ylös siitä!
Tervetuloa. Tämä on minun ja Liciscan luola.
Olkaa kuin kotonanne, mutta varokaa ilkeää Vitrucchiaa.
Kuka se on?
Yönoita. -Yönoita, vai?
Vitrucchia, Vitrucchia, nimesi paholaisen kiroama.
Ei, ei, ei.
Vitrucchia!
Jäiköhän hän henkiin?
Isäkö?
Niin.
Toivottavasti ei. Hän raivostuisi minulle.
Siitä pitää ottaa selvää.
Niin.
Rakastan sinua.
Vaikka en tahtoisi myöntää sitä.
Minä rakastan sinua enemmän. Ja myönnän sen auliisti.
Olkaa jo hiljaa.
Niinpä Giannello nousi Peronellan päälle niin kuin ori tamman päälle.
Hän päätti hoitaa homman kunnialla loppuun.
Misia!
Sinä päivänä Giannello sai lopulta kaksi palkintoa.
Putkimiehen vaimon himokkaan syleilyn -
ja kauan havittelemansa ilmaisen kylpysoikon.
Hyvä. -Bravo.
Hyvä tarina.
Nyt sinä, Sirisco.
Rima on korkealla.
Tindaro kuoli.
Niin kuoli. -Samoin Panfilo.
Panfilo teki mukavasti.
Kuoleminen on surullista.
Niin on.
Eikä sille ikinä voi mitään.
Kuolemalle vai surulle?
Kummallekaan.
Voisit vaikka syödä appelsiinin.
Noin. Haluatteko tekin? -Toki. Mitä muuta on?
Lähinnä appelsiineja. -Kelpaahan se.
Jättisaalis. -Minulla ei ole nyt nälkä.
Saisinko pienen palan?
Sirisco, kerro iloinen tarina.
Iloinenko? Misian tarina oli aika iloinen.
Mietitään. Ehkä rakkaustarina. Kävisikö rakkaustarina?
Kyllä.
Taannoin Saluzzon kylän asukkaat -
pyysivät markiisiaan, pinttynyttä poikamiestä,
menemään naimisiin, jotta hän saisi perillisen.
Markiisia kehotus ei miellyttänyt, mutta hän suostui yhdellä ehdolla.
Hän vaati saada valita vaimonsa,
ja kyläläisten tulisi tyytyä lopputulemaan.
Markiisi meni kylään ja valitsi naisista kauneimman,
joka oli kuitenkin myös kylän köyhin.
Miksi?
En ole vielä siinä kohdassa. -Anteeksi.
Tekstitys: Heidi Mäki