DEKAMERON
Oké, figyeltetek?
Játszunk. Azt mondom: „Én vagyok a disznó”.
- Ti meg azt, hogy… - Ne érj a tojásához!
- Igen. - Ne érj a tojásához!
Hangosabban, parasztok!
Energikusabban!
Ha belejöttök, nagyon jó játék.
Tartsátok be a szabályokat!
Nem, gyere ide! Tessék.
Arriguccio, szerintem légy te a disznó.
- Igen! - Igen.
- Kedves ajánlat, Stratilia, de… - Gyerünk!
- Arriguccio, ideje disznólkodni! - Imádni fogod!
Ez pont neked való.
Tessék, fogd a tojást! És most nyomás!
- Én vagyok a disznó. - Ne érj a tojásához!
Ne érj hozzá!
Arriguccio, nem jól csinálod. Megmutatom. Röfögni kell. És üldözni minket.
Megkapod a kis tojásom, mert én vagyok a disznó!
Ne érj a tojásához!
Nem kaptok el!
Tojáska! Tojáskások lesztek!
- Nem kapsz el! - Összetojásozlak!
- Én vagyok a disznó! - Ne érj a tojásához!
A zsoldosok azok!
- Fogd a kardod! - Alakzatba!
A villával próbatétel jár, de győzni fogunk!
Igen!
A zsoldosok azt hiszik, a villa meg van erősítve, és őrzik.
Erősek vagyunk, és őrizzük.
Egy marék idióta vagyunk.
És más is áll mellettünk, a domb tetején, erős kapu mögött,
magas falainkon belül, ahol sok víz és élelem van, satöbbi.
Számításom szerint kitarthatunk…
öt évig.
- Öt évig! - Igen!
Enhye kannibalizmussal hatig.
Addigra megunják, könnyebb zsákmányt keresnek.
- Istenem! - Emberek, fegyverbe!
Tindaro úr, ez egy díszlándzsa.
Jól néz ki.
Istenem! Licisca az.
Engedd be!
Fogd!
Láttad a zsoldosokat? Hányan vannak?
Láttad Pampineát?
Licisca, várj!
Licisca, állj meg!
- Licisca. - Kérlek, hagyj békén!
- Hová mész? - A szajhaajtóhoz, ha muszáj tudnod.
Már a kapunál járnak.
Tindaro szerint kihúzhatjuk.
Ezt mondta a katonai zseni?
Téved. De azért minden jót nektek!
Oké.
Rémes vagyok. De…
Javulok, nem?
És testvérek vagyunk. Tudom, hogy ez eddig semmit nem jelentett, de most már jelent.
Csak…
adj egy esélyt!
Egész életemben két napig
voltam távol tőled.
Aznap, amikor lelöktelek a hídról, és másnap, mikor idejöttem,
és tetszettem a fiúknak, és azt tettem, amit akartam,
és mindenki emberi lényként kezelt.
Aztán megjelentél az ajtóban, és visszarángattál a szolgálatodba.
Hiba volt, hogy lelöktelek a hídról.
A fejedet kellett volna levágnom.
Ne, várj!
Az itteni életünk megváltoztatott. Misia megváltoztatott…
Még ha meg is változtál,
még ha bele is vagy zúgva Misiába…
Nem belezúgtam.
Szeretem.
Te csak önmagadat szereted.
Istenem, ne!
Licisca szerint a kapunál vannak.
- Ez baj. - Nem.
A kapu több, mint 200 éve áll. Van időnk felforralni az olajat.
Betörtek a kapun!
- Sirisco! - Ne!
Ott vannak!
Ott!
Istenem!
Megvannak vagy harmincan! És magasak!
Oké!
Másodlagos alakzatba álljatok, és hideg olajat használunk.
Hideg olajat!
Gyerünk!
Meglepően erős vagy.
Köszönöm.
Nézzetek ránk! Pont erről álmodtam.
Kopp-kopp, barátaim!
- Ne! - Istenem!
Ne! Mi a faszom?
Barátaim?
Olyan jól éreztem magam!
- Misia, nyugi! - Barátaim!
Jó hírt hozok.
Alkut kötöttem ezzel az úrral és a társaival.
Durva külseje ellenére szót lehet érteni vele.
Fegyvernyugvás zászlaja alatt beléphettek!
- Ne! Mi? - Miért?
Tegyétek le a fegyvert, és várjatok csendben…
Mi a faszom?
…amíg leengedjük rettenetes védműveinket.
Oké, jól hangzik.
Mindenki engedje le a fegyvert.
- Fegyvert le! - Nem, meg fog ölni!
- Fegyvert le! - Tedd le!
Tedd a földre! A földre!
- Letettem. - Tedd le!
- Örülsz? - Meg fog…
Bassza meg!
A picsába!
Felkészülni! Calandrino, az ajtóhoz!
Miért vagy ilyen erős?
Rajta, kedves Calandrino!
Végre!
Sirisco!
Tindaro!
Mindenki!
Sziasztok!
Az úr a Rend Apostolai tábornoka.
Ericnek hívják,
ami nagyon vicces.
Galliából származik.
Mindegy is, szóval összefutottam vele, és gondoltam, segíthetek a barátaimnak.
Egy dolgot kérnek csak,
a hozományomat.
Elárulod, hol van?
Igen. Hogy őszinte legyek, amikor kidobtatok, nálam volt, szóval…
Mi? Hogyan?
Az nem fontos.
A lényeg, hogy Licisca elvette tőlem.
Ha most átadja, minden rendben lesz.
A pénz mindent megold.
Licisca?
Hogy van a szeme?
- Szerelmem! - Eltűnt Jacopo.
Nem lesz baja. Egy vadállat.
- Elnézést, az az én ruhám? - Már az enyém.
- Csodásan fest. - Kösz.
- Egy főnix vagy. - Rendben.
Jó, mi?
Igen, oké.
Szóval csak mondja meg,
hogy meg kell bocsátaniuk, és megtartom a villát.
Eric, köszönöm.
Csak említse meg, hogy az enyém a villa, és elbúcsúzhatunk.
Azt hittem, a Villa Santát sokan őrzik.
Azt hittem, erősek vagytok.
Felmondom az üzletet, és a Rend nevében elfoglalom a villát.
Az embereim összegyűjtik a lelket mérgező kincseiteket,
és megölnek titeket.
Oké, Eric! Eric!
- Nem ebben állapodtunk meg. - Valóban.
Szabadítsátok rá a poklot!
Arriguccio! Ne!
- Ne! - Jacopo!
Ez az én villám!
- Jacopo, vissza! - Várj!
- Te vagy a legjobb barátom! - Gyere!
Hé, az nem lehetne magánál!
Nézzen szembe velem!
Nézzen szembe Medúzával!
Ne!
Ez a mellvért hamisítvány lehet.
- Calandrino! - Jézusom!
Fogd meg a borom!
Meghalsz!
Istenem!
Mi az? Nincs taps?
- Ez fantasztikus volt! - Igen!
Fantasztikus.
Sikerült.
- Igen! - Sikerült.
- Csodálatos volt. - Köszönöm!
Hurrá!
Meghaltam?
Be kell ismerni, én…
őszintén segíteni próbáltam, ugye?
Még élek? Jaj!
Te adtad oda neki a hozományt, ugye?
Ugye?
Mit tettem volna, hagyom éhen veszni?
Az ő hozománya. Azt hittem, gazdag lányként megérted.
Megöletett veled egy embert.
Hallottátok! Alkut kötött, hogy megmentsen.
- Okos… - Az agyad mélyére fészkelte magát.
Mindig szeretni fogod, ugye?
Engem Licisca gyűlöl.
Gyűlölnöd kellene Pampineát. Miért nem gyűlölöd?
Egy hónapot töltöttél szolgaként, és azt hiszed, megváltoztál.
De nem.
Egyszerre csak az emberek egyik oldalát látod.
Nem érted, hogy múltunk van.
A szeretet többdimenziós.
A szeretet karma hosszú.
De gondolom ebből te semmit nem értesz, ugye?
Eleget beszéltek a nők. Tárgyaljunk az ellenséggel!
- Nem. - A maradékukkal.
Készen állok!
- Hallgass! - Harcra készen.
Fogd be!
Csodálatos vagy. Egy katona.
- Ne beszélj! - Nézz ránk! Jöhet még.
Majd szeretkezzünk is!
- Abbahagynád? - Már úgyis tudják.
Elfelejtettem a harsonát.
Figyelem, zsoldosok!
Kérlek, figyeljetek!
Mohóság és rosszindulat vezérel titeket,
de jó hírem van.
Ma letehetitek a terhet.
Nem kell harcolni.
Mind egyenlők vagyunk ezen a gyönyörű bolygón.
Eric meghalt!
Megkéseltem.
És ti is így jártok, ha itt maradtok.
Szurka-piszka!
Szurka.
- Piszka. - Zsoldosok!
Én, Tindaro,
ezzel megvásárlom a szolgálataitokat.
Az első feladatotok, hogy megtegyetek mindent,
amit a villa jogos tulajdonosa, Stratilia parancsol.
Ő lesz a királynőtök.
Stratilia, gyere, hadd lássák szépségedet!
Lássátok szépségét!
Menjetek innen!
- Azt mondtam, menjetek innen! - Távozzatok!
- Nem győzhettek le minket. - Igen!
Öljétek meg őket!
Átgondolják.
Jól vagy?
Igen.
Remekül érzem magam.
Azt hiszem, a penge csak karcolta a tüdőm, reggelre kialszom.
Két tüdőm van.
Mit röhögsz? Mi a fasz a bajod?
Nem…
Gyerünk!
Még!
Gyerünk, rohadékok!
A faltörő kos
hírhedt hadászati eszköz.
Vagy van egy óriásuk.
Hiába fáradtunk.
Barátaim,
a történelem során számos katonai vezetőt ért a megtiszteltetés,
hogy elmondja, amit most nektek mondok.
Mind meghalunk.
Emlékeztetlek, hogy az ima ritkán hatásos, és gyakran haragra gerjeszti a moirákat,
akik kemény munkával szervezték meg az emberek érdekes halálát.
Csak a visszavonulás maradt.
Rejtőzzünk el a pincében, míg ők elrabolják kincseinket,
és vészeljük át a fennmaradó néhány percünket.
Együtt bátran elmenekülünk.
- Panfilo? - Igen?
- Mit művelsz? - Itt maradok végignézni.
- Nem félsz? - Úgy nézek ki?
Kezdek beléd szeretni?
Nem működne. Házas vagyok.
- Oké. - Oké.
Stratilia, arra!
- Ide, erre. - Mi?
Arra!
Erre!
Siessetek!
Licisca vagy Filoména?
Istenem!
Kicsi vagy…
mint a kígyó.
Köszönöm!
Anyám a Mária-napi tálon is elfért.
- Isten nyugosztalja. Filoména! - Mi az?
Sajnálom, hogy nem hittem el neked, hogy nem vagy szolga.
Már természetesen látom.
Igazából egész nyilvánvaló. Van egyfajta szépséged, nem?
Amivel egy szolga sosem rendelkezhetne.
Például Misia?
Pontosan!
Tudod, segíthetnénk egymásnak. Filoména!
Állj!
Anális drágaköveim vannak.
Hölgyek, megállni!
Elég volt!
Hála Istennek! Pont te kellesz.
Elmehettünk volna. Megvolt rá az esélyünk.
Nyugtasson meg a tudat, hogy Jacopo erős legény,
és ha árva maradna, felbérelhetik gyermekkatonának.
Kösz.
Én hittem, hogy a parasztok meg tudnak védeni.
- Én tévedtem. - Már elindultunk.
De visszafordultam, hogy gyermekemnek követeljem a villát.
- Micsoda arrogancia! - Nem arrogancia, igazság.
Igazság. Az övé a villa.
Nem hibáztathatod magad, ha balszerencsédre szörnyek érkeznek ide.
Feldühít, hogy azt hiszed, bármiben hibáztál.
- Cserbenhagytam a fiamat. - Nem.
Mindent megadtál neki.
Legfőképp a szeretetet.
Áldott gyermek ő.
Érted ezt, Jacopo?
Áldott vagy.
Tessék.
Állj fel! Vedd el! Gyerünk, vedd fel!
Segíts neki felvenni!
Már te vagy a tábornok. Ez az.
Röhejesen áll. Vedd le!
Nem kell. Megvagy nélküle.
Oké?
Nem pestises, megkéselték.
Fő a biztonság.
Kutassátok át a szobákat! Gyűjtsetek be mindent!
Öljetek meg mindenkit!
Bűnösök.
Megkönnyebbülés, hogy látlak, Misia.
Megkönnyebbülés, hogy lát, viscontessa.
- Már féltem, hogy utálsz. - Sosem tennék olyat.
Szóval Filoména? Ő nagyon…
csinos.
Igen, az.
- Közel álltok egymáshoz? - Remélem.
Jól van, viscontessa?
Valami rosszat ettem.
Nyomás!
Nem csak szerette a méheket, tisztelte őket.
Calandrino csodálatos volt.
Ezért vártam, hogy összebarátkozzatok vele.
Veletek kibontakozhatott volna.
A pokolba ezekkel!
Meghallhatnak.
Nem érdekel.
Mert most azonnal kitaláljuk, hogy győzzük le őket.
Ötleteljünk! Ötleteket!
Gondolkozzatok! Kinek van ötlete?
- Mondjuk megadhatnánk magunkat. - Ne ezzel kezdjünk!
Van választásunk, barátom?
Mind élni akarunk a magunk furcsa kis módján.
Jobb meghalni, Arriguccio, mint a csizmájuk talpát nyalni.
Vége a talpnyalásnak!
Sirisco, nem a büszkeségünk miatt éltünk túl eddig.
Talán itt az ideje, hogy esélyt adj a büszkeségnek, barátom!
Rendben, kinek van ötlete?
Kinek van ötlete? Ötletek? Gyerünk!
Talán elcsalhatnánk őket.
Elcsaljuk őket valahova. Remek. Jó kezdet! Igen!
Még! Jöhetnek az ötletek! Gyerünk!
Halottnak tettetjük magunkat, aztán leszúrjuk őket.
Igen! Ez már jó irány!
Ülj le! Mutassátok meg, milyen halottak vagytok!
Mindenki tettesse magát halottnak!
Oké, inkább ne ezt csináljuk! Rossz ötlet.
Mindjárt meglesz! Együtt sikerülni fog!
Tettethetnénk magunkat szörnynek.
Mi?
Ketten menjetek!
Az meg mit művel?
Ja, igen. Rettegnek a fekete haláltól.
Én se rajongok érte.
Neifile volt a kedvencem.
Jó fej volt.
Nagyon jó fej volt.
Aztán meghalt.
Az nem jófejség.
Ez most a gyász?
Vagy a szabadság, vagy az őrület.
Akármi is ez,
a lelkem mélyén érzem.
Én is elég szabadnak érzem magam.
Kötetlennek.
Igen. Ez érthető.
Nemsokára meghalunk.
Kedvem van odatartani az arcom az utolsó pofonba.
Meg akarsz halni?
Nem akarsz szabad lenni?
Mégis, mi tart itt?
Ne!
Engedj el!
Igen, elég a kincsekből.
Ne!
- Ez Filoména? - Úgy hangzott.
Mi az? Azt vártad, hogy túléli?
- Ezt még nem gondoltam át. - Ne is tedd, drágám!
Aha.
- Mi van itt? - Egy disznó.
- Segítenél lejutni? - A szolgálatára, padrona.
Bár…
le is léphetnél.
Senki nem őrzi az ajtót.
Le akarsz lépni innen, nem?
Megszabadulni tőle.
Menj, légy hölgy!
Vagy szajha.
Vagy utcai bohóc.
Vagy aki csak lenni akarsz.
Végtére is
a szeretet teher.
Megmentem.
Megértem.
Mióta ilyen menő Panfilo?
Gyere be!
Nem látod? Nincs értelme…
Én vagyok a disznó!
Igen!
Ne érj a tojásomhoz!
Ne érj hozzá! Malacka.
Hol van a malacka?
Hol a malacka?
Neked is. Én vagyok a disznó!
Ne érj a tojásomhoz!
A szeretet teher.
Egy neked és egy neki.
Segítség!
Segítsetek!
Segítség!
Licisca, újra megmentettél.
Igen, te hülye picsa.
A szeretet karma hosszú.
Azt hiszem, már valóban végem.
Tindaro?
Igen?
Sok mindenen keresztülmentünk az elmúlt pár napban.
Nem szeretsz.
Nem kell szeretned, hogy szeresselek.
Nem is ismersz.
- Jobban ismerlek, mint a legtöbben. - Talán, de…
Tudom, hogy keveset kaptál,
és sokat vettek el tőled.
Igaz ez?
Igen.
Csak azt kérem…
hogy neked adhassam azt, amit tudok,
amim van.
Nem sok ez,
de megtisztel, ha elfogadod.
- Ez a nyaklánc a… - Elfogadjuk.
Remek.
Jacopo…
örülök, hogy barátok lettünk.
De a szívem mélyén azt kívántam, hogy egy nap apádnak tekints majd.
Megtennéd ezt?
Gondolnál rám apaként?
Igen.
Istenem, azt hittem, tényleg végem.
Honnan tudni, melyik lélegzet az utolsó?
Voltunk már nagyobb kalamajkában, hölgyem.
Emlékszik, mikor a kalapja ledöntötte az apja szekrényét?
Istenkém!
- Hogy haragudott! - Nagyon.
Igazad van, Misia. Együtt bármire képesek vagyunk.
Bármire.
Misia?
Te úgy szeretsz, hogy…
Akármit is teszek, szeretsz.
- Sosem kaptam nagyobb ajándékot. - Kedves dolog tőlem, ugye?
Sosem engedlek el,
amíg csak élek.
Rájöttem, hogy ez a legigazabb igazság.
Igen.
Jaj, Misia!
Jönnek?
Igen.
Ennyi volt?
Igen.
Azt mondtad, Misia nélkül nem mész el.
Döntött. Nem változtathatom meg.
Istenem, nem juthatna eszünkbe valami, ami tényleg hasznos? Kérlek!
Arriguccio!
Találtál egy kardot!
Ez hasznos. Ez hasznos lehet.
Igazad volt.
Megpróbáltam megadni magam
egy katonának a csarnokban.
És tudod, mit tett?
Meggyilkolt.
Ne!
Jaj, ne!
Sirisco, ne vádold magad!
Bár nyilvánvaló, hogy…
Ne! Kérlek!
Kérlek!
Ne!
Oké, ez lesz a terv.
Bemászik ebbe a hordóba,
én pedig lezárom, hogy ne jöjjenek rá, hogy benne van.
- Oké? - Rendben.
- Oké, vigyázzon a lábára! - Oké.
Fel!
Hűséget fogadok a katonáknak.
- Tudja, hogy természetes szolga vagyok. - Az biztos.
Úgy teszek, mintha az ő szolgájuk lennék, nem az öné.
És a legnagyobb csendben, az éjszaka közepén
lejövök, és kiengedem.
És együtt hazalopakodunk.
Misia!
Köszönöm!
Köszönöm.
És ha nem gond, majd egy kis ételt is hoznál?
Biztos meg fogok éhezni itt.
Természetesen.
- Oké. - Oké.
Oké.
Misia?
Mihez kezdenék nélküled?
Sosem tudjuk meg.
Most énekelhetne egy dalocskát,
hogy kellemesebben teljen az idő.
A tulipán és az almafa
Békésen állt a réten
- Aztán szállott az eperfáról - Aztán szállott az eperfáról
- Egy kis veréb az égen - Egy kis veréb az égen
- A tulipán és az almafa - A tulipán és az…
- Békésen állt a réten - Állt a réten
Aztán szállott az eperfáról
Egy kis veréb az égen
Mihez kezdek majd ön nélkül?
Békésen állt a réten
Aztán szállott az eperfáról
Egy kis veréb az égen
Megakadályozhatják, hogy itt éljünk, és azt is, hogy távozzunk,
de azt nem, hogy porig égessem a villát.
Porig égetem a villát.
Ki tart velem?
Senkié nem lesz a villa.
Senkié, csak a holttesteinké!
Égj!
Oké, ezt csak úgy itt hagyom.
Gyertek!
Istenem, ég a pince!
Buli van?
Hé, én találtam ki, hogy égessük le a villát!
Nem maradhatunk itt.
Harcolhatnánk a végsőkig.
- Csatába vezetlek titeket. - Azt kihagynám.
Amúgy is, egymáson kívül mi van itt,
amiért megéri harcolni?
Kurvára ki tudlak juttatni titeket.
Tessék. Tedd oda!
Hozzunk még!
Drágám…
segítened kell.
Nem tudok nélküled meghalni.
Most!
Indulás!
Gyerünk! Siessetek!
Gyerünk!
Istenem!
Gyorsan!
Gyerünk! Siessetek!
Dögvész!
Vissza! Dögvész!
- Dögvész! - Testvér!
Viszlát, barátom.
Dögvész!
- Dögvész! - Dögvész!
Stratilia!
Jacopo!
Vigyázz rá!
Dögvész!
Íjászok!
- Dögvész! - Íjászok!
Legyen hát.
Jacopo!
Megmentelek!
Jacopo! Ne!
Mindet megölni!
Gyerünk!
Azt hittem, leég.
Kőből van.
Te barom!
Apádra emlékeztetsz.
Istenem! El se hiszem, hogy túléltük, ugye?
De muszáj, különben halott lennék.
Új fejezet!
- Gondoltam, visszamegyünk a falutokba. - Nem, keresünk más helyet.
- Menjek veletek? - Ne.
Rendben. Sziasztok!
Hé, Sirisco!
Ne szomorkodj!
Ahogy mondtad, túléltük.
Sikerült.
Igen. Sikerült.
Sikerült.
- Sikerült. - Igen.
- Igen.
Oké.
Mind sírtunk egy jót.
Gyertek, menjünk!
Felállni!
- Állj fel, galambom! - Nem.
Állj fel, galambom!
Isten hozott!
Ez a Liciscával közös barlangunk.
Ami a miénk, a tiétek is, de óvakodjatok a gonosz Vittrucchiától!
Ki az a Vitrucchia?
Egy éjjeli boszorkány.
- Éjjeli boszorkány? - Igen.
Vitrucchia, Vitrucchia Az ördög átkozta el a neved
Ne!
Vitrucchia, Vitrucchia Az ördög átkozta el a neved
Vitrucchia!
- Az ördög átkozta el a neved - Vitrucchia!
Vitrucchia!
Szerinted túlélte?
Apa?
Igen.
Remélem, nem! Nagyon haragudna.
Derítsük ki!
Igen.
Szeretlek…
akaratom ellenére.
Én jobban szeretlek,
a semmi ellenére.
Befognátok?
Így aztán Giannello meghágta Peronellát, mint csődör a kancát.
Befejezte a szóban forgó feladatot.
Misia!
Aznap Giannello két díjat is nyert.
A bádogos feleségének szerelmes ölelését,
és az ingyen fürdőkádat, amiről mindig álmodott.
- Nagyon jó volt. - Bravó!
Remek.
Sirisco, te jössz.
Nehéz lesz követni.
Tindaro meghalt.
Igen.
És Panfilo is.
Kedves volt Panfilótól.
A halál szomorú dolog.
Az bizony.
Nincs mit tenni ellene.
A halál vagy a szomorúság ellen?
Mindkettő.
Ehetsz egy narancsot.
- Tessék. Többiek? - Ide vele!
- Mid van még? - Csak narancsom.
- Kérek. - Jó sokat hoztál.
- Köszi, most nem vagyok éhes. - Istenem!
Kérhetek egy falatot?
- Rendben, Sirisco. Mesélj valami vidámat! - Vidámat?
Misiáé is vidám volt.
Lássuk csak…
- Mit szóltok egy szerelmi történethez? - Jó.
Igen.
Régebben történt, hogy Saluzzo falu lakói
megkérték a márkijukat,
aki roppant megrögzött agglegény volt,
hogy vegyen feleséget, és nemzzen örököst.
Nem tetszett neki az ötlet.
De egy feltétellel belement.
Hogy ő választhatja ki feleségét,
és a falubeliek elfogadják, akárkit is választ.
Szóval elment a faluba, és kiválasztotta a legszebb nőt,
aki egyben a legszegényebb is volt.
Miért?
Ki fog derülni.
Bocs.
A feliratot fordította: Kalmár Dávid