Ok, fulgte dere med?
Vi lekte en lek.
Jeg sier: "Jeg er grisen."
-Dere sier… -Ikke rør egget hans!
-Ja. -Ikke rør egget hans.
Høyere, bønder.
-Mer energi. -Kunne vært høyere.
-Det er gøy når dere forstår. -Ja.
-Lek riktig, og hold dere innen grensene. -Nei, kom an. Her.
Arriguccio, jeg synes du bør være grisen.
-Ja! -Ja.
-Nei. Fint tilbud, Stratilia, men… -Kom an.
Arriguccio, grisetid!
Arrigutsj, du vil elske dette!
Dette er perfekt for deg.
Her, ta egget. Og nå, gå!
-Jeg er grisen. -Ikke rør egget!
-Egget hans! -Ikke rør egget hans!
Arriguccio, ikke sånn. Jeg skal vise deg. Du må grynte, skjønner du, og jage oss.
Dere skal få mitt lille egg, for jeg er grisen!
Ikke rør egget hennes!
Du tar meg ikke!
Eggis! Dere skal få min lille eggis!
-Du tar meg ikke! -Dere skal få egget!
-Jeg er grisen! -Ikke rør egget hennes!
Hallo!
Det er leiesoldatene!
-Ta sverdet ditt. -Soldater, stå sammen.
Villaen bringer prøvelser, men prøvelser vi kan bestå.
Ja.
Disse leiesoldatene tror villaen er befestet og bevoktet.
Vi er befestet. Vi er bevoktet.
-Ja. -Vi er en gjeng idioter.
Og mye annet er i vår favør på denne åsen, med en pålitelig port,
bratte murer og flust av vann og mat,
et cetera, et cetera.
Jeg tror vi kan holde ut så lenge som
fem år.
-Å, fem år! -Ja!
Med begrenset kannibalisme, seks. De vil jakte på lettere bytte lenge før.
-Herregud. -Menn, ta opp våpnene.
Signore Tindaro, spydet mitt er bare pynt.
Det ser bra ut.
Herregud. Det er Licisca.
Slipp henne inn.
Ta den.
Så du leiesoldatene? Hvor mange er de?
Au!
Har du… Har du sett Pampinea?
Licisca, vent!
Stopp, Licisca.
-Licisca. -Kom deg vekk.
-Hvor skal du? -Ut horedøren, om du må vite det.
De er alt ved porten.
Ja, men Tindaro sier vi kan holde ut.
Hva, militærgeniet?
Vel, han tar feil. Men lykke til.
Ok.
Jeg er grusom.
Men jeg blir bedre, hva?
Og jeg er søsteren din. Ja, jeg vet at det ikke pleide å bety noe,
men det gjør det nå.
Bare gi meg en sjanse.
Jeg har hatt, i hele mitt liv,
to dager borte fra deg.
Den dagen jeg dyttet deg av en bro, og neste dag, da jeg kom hit,
og gutter likte meg, og jeg gjorde det jeg ville,
og alle behandlet meg som et menneske.
Og så sto du der ved døren og dro meg tilbake til slaveri.
Jeg skulle ikke dyttet deg av broen.
Skulle kappet det jævla huet av deg.
Nei, men bare vent.
Å bo her med deg har forandret meg. Misia har forandret meg.
Selv om du har forandret deg,
selv om du er forelsket i Misia.
Jeg er ikke forelsket. Jeg elsker henne.
Skulle likt å se deg elske noen andre enn deg.
Kjære Gud. Nei.
Licisca sier de er ved porten.
-Dette er et problem. -Nei.
Den porten har stått i over 200 år. Vi har god tid til å koke oljen.
De har brutt gjennom porten!
-Sirisco! -Nei!
Der.
Herregud.
Det må være 30 av dem. Og de er høye.
Ok.
Vi går for sekundærstillinger og kald olje!
Kald olje!
Her.
Visste ikke du var så mektig.
Takk.
Se på oss. Det er akkurat som jeg drømte.
Bank bank, venner!
-Nei. -Herregud.
Nei. Hva faen?
Venner?
Jeg hadde det så gøy!
-Misia, ro ned. -Venner!
Jeg har gode nyheter.
Jeg inngikk en avtale med denne herren og kameratene hans.
Han er rimelig til tross for sitt røffe ytre.
Dere kan gå inn under våpenhvilens flagg!
-Nei! Hva? -Hvorfor?
Legg ned våpnene og vent i stillhet…
Hva faen?
…mens vi senker vårt fryktinngytende forsvar.
Ok, høres bra ut.
Senk forsvaret, alle sammen.
-Senk forsvaret. -Nei, hun dreper meg.
-Senk forsvaret! -Legg det ned!
Legg det på bakken! På bakken!
-Nå er det nede. -Legg det ned!
-Fornøyd? -Hun kommer til å…
Faen.
Gjør dere klare. Calandrino, døren.
Hvorfor er du så sterk?
Klart, kjære Calandrino.
Endelig.
Sirisco.
Tindaro.
Alle sammen.
Hei.
Dette er generalen i Ordenens disipler.
Han heter Eric,
noe som er så morsomt.
Han er fra Gallia.
Jeg traff ham tilfeldigvis, og jeg tenkte:
"Hei, jeg kan hjelpe vennene mine."
Alt vi trenger, alt de ber om,
er medgiften min.
Skal du si hvor den er?
Ja. For å være helt ærlig,
da jeg ble sparket ut, hadde jeg medgiften…
Hva? Hvordan?
Ikke viktig.
Poenget er at Licisca tok den fra meg.
Hvis hun gir dem den nå, vil vi alle klare oss.
Sant? Penger løser alt.
Licisca?
Står til med øyet?
-Min kjære. -Jeg finner ikke Jacopo.
Hva? Han klarer seg. Han er et beist.
-Unnskyld, er det kjolen min? -Den er min nå.
-Hun ser utrolig ut. -Takk.
-Du er en føniks. -Greit.
Fin, ikke sant?
Ja, ok.
Så bare si til dem at de må tilgi meg og la meg beholde villaen.
Takk, Eric.
Bare si at villaen er min nå, så kan vi ta farvel.
Jeg trodde Villa Santa var godt forsvart.
Jeg trodde dere var sterke.
Jeg avslutter avtalen, og jeg tar denne villaen til ordenen.
Mine menn skal samle rikdommene som har ødelagt deres sjeler,
så dreper de dere alle.
Ok, Eric. Eric!
-Det var ikke det vi ble enige om. -Nei, det var det ikke.
Slipp løs helvete!
Arriguccio! Nei!
-Nei! -Jacopo!
Det er min villa, ikke din!
-Jacopo, tilbake! -Vent.
-Gå. Du er min beste venn. -Kom.
Du skal ikke ha den der!
Møt meg!
Møt Medusas blikk!
Nei!
Dette kyrasset kan være en forfalskning.
-Calandrino! -Herregud!
Hold vinen min.
Du skal dø!
Herregud.
Hva? Ingen applaus?
-Det var fantastisk. -Ja!
Fantastisk.
Vi klarte det.
-Ja! -Det gjorde vi.
-Det var fantastisk. -Takk.
Hurra!
Er jeg død?
Dere må innrømme at jeg
gjorde mitt beste for å hjelpe, ikke sant?
Er jeg enda i live? Au.
Du ga henne medgiften, ikke sant?
Ikke sant?
Hva skulle jeg gjøre, la henne sulte?
Det er hennes medgift.
Trodde du ville forstå det som rik.
Hun fikk deg til å drepe noen.
Dere hørte henne. Hun inngikk en avtale for å redde oss.
-Hun er smart… -Hun er så dypt i hjernen din.
Du vil aldri slutte å være glad i henne, hva?
Licisca hater meg.
Du burde hate Pampinea. Hvorfor hater du ikke Pampinea?
Du har tilbrakt en måned som tjener, og du tror du er så forandret.
Men nei.
Du ser bare én side av en person om gangen.
Ingen historie bakt inn.
Kjærlighet har mer enn én dimensjon.
Kjærlighet har lange klør.
Men jeg antar at du ikke ville forstå noe om det, eller hva?
Ok, nok kvinner som snakker. Vi må møte fienden.
-Nei. -Det som er igjen av dem.
-Hysj. -Jeg er klar.
-Slutt. -Jeg er kampklar.
-Slutt å snakke. -Du er fantastisk. Du er en soldat.
-Slutt. -Se på oss. Jeg er klar for mer.
Vi bør elske senere.
-Kan du slutte? -Alle vet det nå.
Jeg glemte trompeten.
Hør etter, leiesoldater. Hør her, er dere snille.
Dere opererer ut fra grådighet og ondskap,
men jeg har gode nyheter.
Dere kan lette dere selv i dag.
Det er ingen grunn til å slåss.
Vi er alle likeverdige på denne vakre planeten.
Eric er død!
Jeg knivstakk ham.
Og dere får samme behandling om dere blir her.
Stikk, stikk, stikkelikk.
Stikkelikk.
-Stikk. -Leiesoldater!
Jeg, Tindaro,
kjøper deres tjenester med dette.
Første oppgave er å adlyde alle ordrer
fra den rettmessige eieren av denne villaen, Stratilia.
Hun skal være deres dronning.
Stratilia, kom, la dem se din skjønnhet.
Se hennes skjønnhet.
Gå vekk.
-Gå vekk, sa jeg. -Gå vekk!
-Dere kan ikke beseire oss. -Ja!
Drep dem!
De vurderer det.
Går det bra?
Ja.
Jeg føler meg bra, takk.
Jeg tror bare sverdet rispet lungen min, så jeg er nok bra i morgen.
Jeg har to lunger.
Hvorfor ler du? Hva faen feiler det deg?
Jeg…
Kom igjen!
Mer!
Kom igjen, jævler!
Rambukken…
Vi kommer inn!
…et beryktet krigsredskap.
Eller kanskje de har en kjempe.
-Nesten der! -Vår innsats var forgjeves.
Venner,
mange militære ledere gjennom historien har vært beæret over å gi budskapet
jeg skal gi dere nå.
-Seier. -Vi klarte det.
-Nesten der. -Alle her vil dø.
Nei.
Minner om at bønner sjelden fungerer,
de kan faktisk ergre skjebnegudinnene
som har jobbet hardt for å arrangere interessante dødsfall for folk.
Retrett er eneste mulighet.
La oss gjemme oss nede mens de plyndrer vår edle rikdom,
og kryste ut de siste minuttene vi har med liv.
Sammen flykter vi modig.
Én, to, tre!
-Panfilo? -Ja, kjære?
-Hva gjør du? -Jeg vil bli her og se det skje.
-Er du ikke redd? -Ser jeg redd ut?
Forelsker jeg meg i deg?
Jeg må ha pause.
Det kan aldri gå. Jeg er gift.
-Ok. -Ok.
Stratilia, den veien.
-Denne veien. -Hva?
Den veien.
Denne veien.
Fort.
Licisca eller Filomena?
Herregud.
Du er liten
som en slange.
Å, takk.
Mamma fikk plass på fatet vi brukte på Marias budskapsdag.
-Gud bevare hennes sjel. Filomena! -Hva?
Beklager at jeg ikke trodde deg da du sa du ikke var en tjener.
Jeg ser det jo nå, så klart. Det er faktisk ganske åpenbart.
Du har en viss skjønnhet, ikke sant?
Noe en tjener ikke ville klare.
Som Misia?
Nettopp!
Vi kan hjelpe hverandre. Filomena!
Stopp!
Jeg har avføringsjuveler.
Damer, stopp!
Stopp!
Takk Gud. Akkurat den jeg trengte mest.
Vi kunne ha dratt. Vi hadde en sjanse.
Trøst deg med dette.
Jacopo er sterk, han kan leies inn som barnesoldat om han blir foreldreløs.
Takk.
Jeg trodde de håpløse bøndene kunne forsvare oss.
-Jeg førte oss på villspor. -Nei, vi skulle dra.
Men jeg snudde for å kreve villaen for sønnen min.
-For en arroganse. -Ikke arroganse, rettferdighet.
Rettferdighet. Villaen er hans.
Du kan ikke klandre deg selv når monstre kommer for å stjele den.
Det irriterer meg at du tror du har gjort noe feil.
-Jeg har sviktet sønnen min. -Nei.
Du har gitt ham alt.
Og kjærlighet mest av alt.
Han er velsignet.
Forstår du det, Jacopo?
Du er velsignet.
Hei, her.
Reis deg. Ta dette. Kom igjen, ta på dette.
Hjelp ham å ta det på.
Du er generalen nå. Sånn.
Det ser latterlig ut. Ta det av. Det trengs ikke. Du klarer deg fint uten.
Ok?
-Det er ikke pest, det er et knivsår. -Man kan aldri vite.
Gjennomsøk rommene. Samle alt av verdi.
Drep alle dere møter.
De er syndere.
-Jeg er lettet over å se deg, Misia. -Lettet over å se deg, visegrevinne.
-Jeg var så redd du hatet meg. -Jeg kunne aldri gjort det.
Filomena, altså? Hun er…
Hun er pen.
Ja, det er hun.
Er dere nære?
Ja, jeg håper det.
Går det bra, visegrevinne?
Jeg har spist noe jeg ikke tålte.
Gå.
Han elsket ikke bare bier, han respekterte dem.
Calandrino var helt herlig.
Derfor gledet jeg meg til dere skulle bli venner.
Dere skulle få ham ut av skallet.
-Pokker ta disse mennene! Gud! -De kan høre oss.
Jeg bryr meg ikke.
For vi skal finne på en måte å slå dem på nå.
La oss tenke ut idéer.
Kom an, tenk. Hvem har noen idéer?
-En idé kan være å overgi oss. -La oss ikke starte der.
Hvilket valg har vi, venn? Vi vil alle leve, på vår egen unike måte.
Det er bedre å dø, Arriguccio, enn å slikke støvlene deres.
Ikke mer støvelslikking!
Sirisco, vi har ikke overlevd så lenge på grunn av stolthet.
Kanskje det er på tide du ga stolthet en sjanse, venn.
Ok, hvem har noen idéer?
Hvem har noen idéer? Idéer. Kom an.
Vel, kanskje vi kan lokke dem.
Vi kan lokke dem et sted. Det er bra. Det er en god start. Ja!
Mer. La oss fortsette. Fortsett. Ja.
Vi later som vi er døde, og så knivstikker vi dem.
Det! Nå er vi på god vei.
Sitt. La meg se de døde ansiktene deres.
Spill døde, alle sammen. Spill døde. Ja.
Ok. Nei, la oss ikke gjøre det. Dårlig idé.
Vi var på vei. Vi kan gjøre dette sammen!
Vi kan late som vi er monstre.
Hva?
Ta en mann med deg.
Hva gjør han?
Å ja. De er livredde for pesten.
Jeg elsker den ikke selv.
Neifile var favoritten min.
Hun var morsom.
Hun var kjempemorsom.
Så døde hun. Ikke så morsom lenger.
Er dette sorg?
Enten frihet eller galskap.
Uansett er det noe
jeg føler veldig dypt.
Jeg føler meg ganske fri selv.
Ubundet.
Ja. Det gir mening.
Vi er i ferd med å dø.
Man får lyst til å lene haka inn for det siste slaget.
Vil du dø?
Vil du ikke være fri?
Hva er det for deg her?
Nei!
Slipp!
Ja, nok skatter.
-Nei! -Hvor er damene?
-Var det Filomena? -Høres sånn ut.
Hva? Forventer du at hun skal overleve?
-Hadde ikke tenkt på det. -Ikke begynn nå, kjære.
Nei.
-Hva har du her? -En gris.
-Kan du hjelpe meg ned dit? -Til tjeneste, frøken.
Men…
…du kan jo bare dra.
Ingen vokter døren.
Du vil vel dra herfra?
Befri deg fra henne.
Gå og vær en dame.
Eller en hore. Eller en gateklovn.
Eller hvem du vil.
Til slutt
er kjærlighet er en byrde.
Jeg skal redde henne.
Jeg forstår.
Når ble Panfilo fantastisk?
Kom inn.
Ser du ikke? Det er ikke noe poeng…
Jeg er grisen!
Ja!
Ikke rør egget mitt!
Ikke rør det! Grisen.
Hvor er grisen?
Et til deg. Jeg er grisen!
Ikke rør egget mitt.
Kjærlighet er en byrde.
Et til ham og et til ham.
Hjelp meg!
Hjelp!
Hjelp meg!
Hjelp!
Licisca, du reddet meg igjen.
Ja, din dumme kjerring. Kjærlighet har lange klør.
Jeg tror dette er slutten for meg.
Tindaro?
Ja?
Vi har vært gjennom så mye de siste dagene.
Du elsker meg ikke.
Min kjærlighet krever ikke din kjærlighet.
Du vet ingenting om meg.
-Jeg kjenner deg bedre enn de fleste. -Kanskje, men…
Jeg vet at du har fått lite
og mistet mye.
Er det sant?
Ja.
Jeg ber bare om…
…at du lar meg gi deg det jeg kan,
det jeg har. Det er ikke mye nå,
men gjør meg den ære.
-Dette smykket tilhørte… -Vi tar det.
Flott.
Jacopo…
Det var fint å være vennen din.
Men i mitt hemmelige hjerte,
håpet jeg du en dag ville se på meg som en far.
Ville du gjort det?
Ville du sett på meg som en far?
Ja.
Herregud. Jeg trodde virkelig jeg døde.
Hvordan vet man at det er siste åndedrag?
Vi har hatt verre problemer, frue.
Husker du da vinterhatten din veltet din fars skap?
Kjære vene.
-Han var så sint. -Så sint.
Du har så rett, Misia. Sammen kan vi gjøre alt.
Alt.
Misia?
Sånn som du er glad i meg…
Du er glad i meg samme hva jeg gjør.
Min største gave.
Det er snilt av meg, er det ikke?
Jeg gir aldri slipp på deg
så lenge jeg lever.
Jeg har skjønt at det er den sanne sannheten.
Ja.
Å, Misia.
Kommer de?
Ja.
Er dette slutten?
Ja.
Synes du sa du ikke ville dra uten Misia.
Hun har valgt. Kan ikke forandre henne.
Herregud, kan vi komme på en idé som faktisk kan hjelpe? Vær så snill?
Arriguccio.
Du fant et sverd. Det er nyttig. Det kan hjelpe.
Du hadde rett.
Jeg prøvde å overgi meg nå
til en leiesoldat i gangen.
Og tenk det,
jeg har blitt drept.
Nei.
Å nei.
Sirisco, ikke klandre deg selv.
Selv om, selvfølgelig…
Nei. Vær så snill.
Vær så snill.
Nei.
Ok, her er planen.
Vi skal putte deg i denne tønnen,
jeg forsegler den, og de får aldri vite at du er der.
-Ok? -Greit.
-Pass på føttene. -Ok.
Opp.
Jeg skal sverge troskap til mennene ovenpå.
Jeg er jo en naturlig tjener.
Ja, det er du.
Og jeg skal spille deres tjener i stedet for din.
Og når alt er stille, midt på natten,
kommer jeg ned hit og slipper deg ut.
Og vi to sniker oss hjem sammen.
Misia.
Takk.
Og kanskje på det tidspunktet, tar du med mat?
Jeg blir nok sulten her inne.
Absolutt, visegrevinne.
-Ok. -Ok.
Ok.
Misia?
Hva skulle jeg gjort uten deg?
Det får vi aldri vite.
Kan du ikke synge en liten sang
for å trøste deg og få tiden til å gå?
Tulipanen og epletreet
Står på engen i morgengry
-Så opp fra morbærbusken -Så opp fra morbærbusken
-En liten spurv flyr -En liten spurv flyr
-Tulipanen og epletreet -Tulipanen og eple…
-Står på engen i morgengry -…i morgengry
Så opp fra morbærbusken
En liten spurv flyr
Hva skal jeg gjøre uten deg?
Står på engen i morgengry
Så opp fra morbærbusken
En liten spurv flyr
De kan hindre oss i å bo her, og de kan hindre oss i å dra herfra…
…men de kan ikke hindre meg i å brenne stedet til grunnen.
Jeg skal brenne ned dette stedet.
Hvem er med meg?
Ingen skal få denne villaen.
Bare våre lik!
Brenn!
Ok. Jeg setter den her.
Kom!
Herregud, kjelleren brenner.
Har vi fest?
Hei! Å brenne ned dette stedet var min idé!
Vi kan ikke bli her.
Vi kan gripe til våpen og kjempe til døden.
Jeg kan føre oss i kamp.
Jeg gidder ikke det.
Bortsett fra hverandre,
hva er det å kjempe for her?
Jeg tror jeg kan få dere til helvete ut.
Her. Sett den ned der.
La oss hente mer.
Kjære…
…jeg trenger din hjelp.
Jeg klarer visst ikke å dø uten deg.
Hei!
-Nå! -Gå!
Gå!
Fort! Gå!
Gå!
Min herre!
Raska på!
Gå! Fort!
Pesten!
Retrett! Pesten!
-Pesten! -Bror.
Farvel, min venn.
Pesten!
-Pesten! -Pesten!
Stratilia! Jacopo.
-Pesten! -Ta vare på henne.
Pesten!
Bueskyttere!
-Pesten! -Bueskyttere!
Ja vel.
Jacopo!
Jeg skal redde deg!
Jacopo! Nei!
Drep dem alle!
Kom igjen! Gå!
-Trodde den ville brenne ned. -Den er laget av stein.
Idiot.
Du minner meg om faren din.
Herregud. Jeg kan ikke tro vi overlevde.
Samtidig må jeg tro det, ellers ville jeg vært død. Nytt kapittel!
Hei.
-Jeg tenkte å dra til landsbyen deres. -Nei, vi finner et annet sted.
-Skal jeg bli med? -Nei.
Ja, greit. Ha det.
Hei, Sirisco.
Ikke vær trist.
Som du sa, vi… Vi overlevde.
Vi klarte det.
Ja. Vi klarte det.
Vi gjorde det.
-Vi klarte det. -Ja.
-Ja.
Ok.
Vi har alle grått godt.
Kom igjen. La oss gå.
Opp med dere.
-Opp med deg, min due. -Nei.
Opp med deg, min due!
Velkommen.
Dette er min og Liciscas hule.
Det som er vårt, er deres, men pass dere for den onde Vitrucchia.
Hvem er Vitrucchia?
Hun er en nattheks.
-Nattheks? -Nattheks?
Ja.
Vitrucchia, Vitrucchia, djevelen forbannet ditt navn.
Vitrucchia, Vitrucchia, djevelen forbannet ditt navn!
Vitrucchia, Vitrucchia, djevelen forbannet ditt navn.
-Nei. -Vitrucchia, djevelen forbannet ditt navn.
Vitrucchia, Vitrucchia, djevelen forbannet ditt navn!
-Vitrucchia! -Vitrucchia, djevelen forbannet ditt navn.
Vitrucchia!
-Vitrucchia, djevelen forbannet ditt navn. -Vitrucchia!
Tror du han overlevde?
Pappa?
Ja.
Håper ikke det. Da er han så sint på meg.
Jeg tror vi bør sjekke.
Ja.
Jeg er glad i deg…
…på tross av meg selv.
Jeg er mer glad i deg,
på tross av ingenting.
Kan dere holde kjeft?
Så Giannello besteg Peronella som en hingst bestiger en hoppe.
Han satte i gang for å fullføre jobben.
Misia!
Til slutt vant Giannello to premier den dagen.
Den amorøse omfavnelsen til rørleggerens kone
og et gratis badekar han alltid hadde drømt om.
-Veldig bra. -Bravo.
Veldig bra.
Ok, Sirisco, din tur.
-Den er vanskelig å toppe. -Tindaro døde.
Ja.
Panfilo også.
Veldig snilt av Panfilo.
Det er trist å dø.
Ja, det er det.
Du kan ikke gjøre noe med det.
Dødsdelen eller den triste delen?
Begge.
Du kan ta en appelsin.
-Sånn. Vil dere ha? -Gi meg. Ja.
-Hva annet har du? -Bare appelsiner.
-Jeg tar en. -Storing.
-Nei. Jeg er ikke sulten nå. -Gud.
Kan jeg få litt appelsin?
Greit, Sirisco. Fortell en glad en.
En glad en?
Jeg syntes Misias var glad.
La oss se… Kanskje en kjærlighetshistorie?
-Vil dere ha det? -Ja.
Ja.
For en tid siden ba landsbyboerne i Saluzzo
markien sin,
som var en veldig engasjert ungkar,
gifte seg i håp om å få en arving.
Han var ikke så glad i den idéen.
Men han sa ja på én betingelse.
At han kunne velge sin kone,
og at landsbyboerne godtok resultatet.
Så han dro til landsbyen og valgte den vakreste kvinnen,
men hun var også den fattigste.
-Hvorfor? -Så…
-Har ikke kommet dit ennå. -Unnskyld.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten