‎DIPLOMATA
‎Zborul K 2236. Aeronavă la sosire, ‎pe traiectoria de zbor Y 3-0-0 la 4-0.
‎Direcția 1-2-0 către portavion, ‎cerem aterizare anticipată.
‎Receptat, K 2236. Coboară la 2-7-2-5.
‎Continuă apropierea. ‎Pregătește-te de acțiune.
‎4-5 C.
‎Apropiere demarată…
‎- Mă vrei acolo din prima zi. ‎- Trebuia să o duc la curățat.
‎Ce rost are?
‎- Să aștepți o săptămână? ‎- Da.
‎Nu voi mai fi afectată de fusul orar, ‎mă voi putea concentra
‎și voi accepta ajutorul tău ‎ca să mă acomodez.
‎Asta faci în prima săptămână, ‎te acomodezi.
‎Nu mori dacă îți iei un răgaz ‎de câteva zile, stai aici și te gândești.
‎Stabilești următoarea mișcare.
‎Poate că e Kabul.
‎Asta o fi următoarea mișcare.
‎Crezi că Afganistanul nu e ‎destul de mare pentru amândoi?
‎- Nu e. ‎- Ce naiba-i asta?
‎- Pune-mi câteva în portofel. ‎- Ar trebui să scrie „ambasador”.
‎- Nu încă. ‎- Am să scriu „ambasador” pe ea.
‎Alo? Bună! Crede că trebuie să aștepte ‎să se deschidă ambasada din Kabul
‎înainte să-și spună „ambasador”.
‎E o prostie cât casa.
‎Kate, e Tim.
‎Scrie „ambasador” pe cărțile de vizită. ‎Parcă e „ambulanță”.
‎În largul coastei iraniene, ‎o explozie majoră
‎la bordul portavionului britanic ‎HMS Courageous
‎a ucis cel puțin 25 de soldați ‎din Marina Regală.
‎- Ministerul britanic al Apărării… ‎- Ce mă-sa?
‎- …trebuie să dea o declarație. ‎- Stai puțin, Tim!
‎- Rapoartele inițiale indică… ‎- Alo?
‎- Doamnă Wyler? ‎- Da.
‎Vă sună șefa de cabinet a Casei Albe.
‎- E chiar aici. ‎- Doamnă…
‎- Am revenit. ‎- Alo?
‎- De ce? ‎- Da.
‎Nu, înțeleg să ne atace pe noi, ‎dar de ce pe britanici?
‎Kate, vor o informare.
‎- La Departamentul de Stat? ‎- La Casa Albă.
‎Bine. Trebuie să închid. ‎Casa Albă vrea o informare de la Hal.
‎Îl pregătesc în zece minute. ‎Te sun eu înapoi.
‎Katie!
‎Pe tine te vor.
‎Alo?
‎Bună!
‎- Intră! ‎- Omul tău poate face două copii la asta?
‎Am făcut o listă cu cei din Teheran ‎care ar ataca un vas britanic
‎- …și cine a părut ofticat. ‎- Toți sunt ofticați.
‎Dar câțiva au scris pe Twitter. ‎Nu ne așteptam la ei.
‎- Billie! ‎- Să mergem!
‎Putem folosi împreună lista…
‎Ea e Katherine Wyler.
‎A fost adjunct la Beirut și Islamabad.
‎Acum o săptămână, ‎când am confiscat petrolierul,
‎regimul iranian și-a arătat indignarea ‎în moduri neobișnuite.
‎Ce face?
‎Știe multe despre Iran. ‎Nu i-am spus despre ce vrem să vorbim.
‎Ar fi mai ușor dacă ați avea o copie.
‎Ia loc!
‎Bine.
‎- Ce mai face Hal? ‎- Bine.
‎- Bun. E bărbat bun. ‎- Mulțumesc.
‎- A făcut treabă grozavă în Afganistan. ‎- Așa este.
‎Nu avem pe nimeni la Londra acum.
‎- Un moment prost să n-avem pe nimeni. ‎- Da.
‎Fiindcă Iranul vrea să-mi transmită ‎un mesaj, sunt uciși 25 de marinari.
‎- Nu știm sigur că Iranul. ‎- Oricine a fost,
‎avem nevoie de un ambasador bun la Londra.
‎- Va fi grozav. E o alegere minunată. ‎- Poftim?
‎Hal. Și nu trebuia să mă întrebați.
‎- Am mai lucrat în țări diferite. ‎- Nu ne gândeam la Hal.
‎Ai experiență. ‎Ai da de înțeles că luăm asta în serios.
‎Ai fi la toate înmormântările, ‎comemorările…
‎Scuze, dar eu plec la Kabul.
‎Ne ocupăm noi de asta.
‎- O să-l adore pe Hal. Se pricepe. ‎- Nu va fi Hal.
‎- De ce? ‎- A zis că secretarul de stat e un ucigaș.
‎Am promis că nu-l mai trimit nicăieri.
‎Îmi dau seama ‎că Londra are o componentă mai formală
‎și tu voiai ‎să te implici mai mult la Kabul.
‎Sper să salvez o fărâmă din ce am clădit ‎cu viețile a 2.400 de americani.
‎Mi se pare ceva substanțial.
‎- Billie! ‎- Spun doar că e greu de imaginat.
‎- Nu-și imaginează. ‎- Președintele îți cere
‎să fii ambasador în Marea Britanie. ‎Avionul te așteaptă și vrem să urci în el.
‎- E o onoare și un privilegiu. ‎- Așa mai vii de-acasă!
‎Exact asta vor să audă. ‎Găzduiesc petreceri de 50 de ani încoace.
‎Președintele îți cere ‎să ridici puțin ștacheta.
‎- Te-a ales fiindcă ai experiență. ‎- Da. Vrea un om cu experiență,
‎- …care să pară trist. ‎- Ce enervantă ești!
‎Billie și președintele nu s-au înțeles
‎dacă misiunea mea e ‎să par vinovată sau tristă.
‎Au murit niște oameni. ‎Prezența ta e importantă.
‎Sunt un câine de suport emoțional.
‎- Iranul a făcut-o. ‎- Mă lași? Sunt faliți.
‎Nu-i bombardează că le-au luat petrolul, ‎vor doar petrolul înapoi.
‎- Atunci cine? ‎- Rusia, China, ISIS.
‎Rusia nu va distruge ‎un portavion britanic.
‎- De ce nu? ‎- E ocupată.
‎Mută atenția din Europa de Est.
‎Îl atrage pe președinte
‎în Orientul Mijlociu, îl face să dea rău.
‎E un vas britanic. ‎Nu crezi că poate a fost atacat
‎- …fiindcă cineva nu-i place pe englezi? ‎- Mi se umflă mâinile.
‎Oricine a fost, Golful a luat foc.
‎Președintele te trimite ca să previi ‎un război, nu ca să… mănânci brioșe.
‎Casa Albă te vrea în camera sigură.
‎Analizăm imagini de la Pentagon, ‎NSA și NGA ca să aflăm vinovatul.
‎Am o bănuială.
‎- Nu merge cu bănuieli. ‎- Bănuiala mea e Iranul.
‎Ușa e închisă?
‎ȘEFA DE CABINET
‎- Da. ‎- Tot cu fata aia ești?
‎Tocmai au murit 25 de marinari britanici.
‎O să-ți spun ceva ce știu cinci persoane. ‎Ești al șaselea. Nu vreau să fie a șaptea.
‎- Nu-i voi spune. ‎- O vom pierde pe vicepreședintă.
‎Adică o să moară?
‎Va demisiona. Se va afla ceva, ‎va fi luată în colimator
‎și se va retrage în cel mult șase luni.
‎Da. Avem nevoie de altcineva.
‎Am câteva idei.
‎Dar una dintre persoane… ‎Vreau să o verifici.
‎Spune-mi dacă sunt nebună.
‎Are o reputație fantastică ‎în Departamentul de Stat, dar e cam…
‎- Cum? ‎- Nu știu.
‎- Are nevoie de o cosmetizare. ‎- Nu.
‎Nu-ți cer o transformare totală‎. ‎Aruncă doar o privire. Zi-mi ce părere ai.
‎- E mai rău când pui problema așa. ‎- Îmi pare rău.
‎- Ba nu-ți pare. ‎- Așa e. Îți cer o favoare
‎- …și tu ești o pacoste. ‎- Și tu mă hărțuiești. Nu înseamnă nu.
‎Nu poți refuza. Am urcat-o în avion. ‎O să fie noua voastră ambasadoare.
‎Mulțumesc.
‎SIGILIUL PREȘEDINTELUI STATELOR UNITE
‎Bun-venit la Londra! Sunt Stuart Hayford, ‎adjunctul șefului misiunii.
‎Presupun că așa arată ‎o căsătorie aranjată.
‎- Gwen Hempill, Ministerul de Externe. ‎- Încântată!
‎Îmi pare rău pentru tragedia întâmplată.
‎Domnule ambasador Wyler, e o onoare.
‎Spune-mi Hal! Un ambasador e de ajuns.
‎- Cifrele s-au modificat? ‎- 28 de morți.
‎Încă sunt căutați supraviețuitori.
‎Iisuse Hristoase!
‎Ea e Frances Munning, ‎administratorul reședinței.
‎- Bun-venit la Winfield House! ‎- Mulțumesc.
‎Bună ziua, oameni buni!
‎- Bun-venit, dle ambasador Wyler! ‎- Spune-mi Hal. Un ambasador e de ajuns.
‎Poate „dnul Wyler”.
‎Vă rog. Urmați-mă!
‎O să facem asta de fiecare dată?
‎Barbara Hutton a cumpărat casa cu puțin ‎înaintea căsătoriei sale cu Cary Grant.
‎E o proprietate vastă ‎pentru centrul Londrei.
‎Dra Hutton s-a mutat ‎la Winfield cu fiul ei
‎imediat după răpirea ‎copilului lui Lindbergh.
‎Regent’s Park era o zonă ‎care oferea siguranță.
‎Singura grădină din Londra mai mare ‎decât Winfield e Buckingham.
‎Pentru Dumnezeu!
‎Vicepreședinta a lipsit ieri ‎din Sala de criză.
‎Cabinetul ei a menționat ‎constrângeri legate de program,
‎dar frustrarea susținătorilor ‎se intensifică…
‎Președintele vorbește cu prim-ministrul ‎la 12:00. O vrea în apel.
‎Să-mi frec una!
‎Tare, nu?
‎- Ambasadorul Vayle nu intra în apeluri. ‎- Da.
‎E totul în regulă?
‎Le-am făcut turul. Ea a verificat ‎cearșafurile în apartamentul Adams.
‎- Așa, și? ‎- Să vadă dacă sunt pe pat.
‎Și erau?
‎Da.
‎După apelul cu președintele și premierul,
‎mergi la Ministerul de Externe ‎și prezintă-ți acreditările.
‎Secretarul de stat ia parte ‎la apelul cu președintele?
‎Ganon? Nu ar trebui.
‎- Nici eu. ‎- Nu ia parte.
‎După-amiază, vei vizita ‎Monumentul Naval din Greenwich.
‎Vei depune o coroană ‎în memoria marinarilor.
‎- Grozav! ‎- La sfârșitul zilei,
‎vom avea repetiția pentru prezentarea ‎oficială a acreditărilor.
‎- De ce facem asta de două ori? ‎- Nu poți începe lucrul
‎până nu prezinți acreditările ‎Ministerului de Externe.
‎Apoi le vei depune oficial la Buckingham.
‎Încercăm să facem o repetiție.
‎Au existat probleme ‎la coborârea din trăsură.
‎- Trăsură? ‎- Dna Vayle și-a rupt fusta la spate.
‎- Apoi caii… ‎- N-ai de ce să-ți faci griji.
‎- Ai la tine o rochie până la gleznă? ‎- Nu.
‎- Pippa. ‎- Avem un stilist.
‎Va veni la ambasadă. ‎Tu vei primi joben și frac.
‎Asta se-ntâmplă azi? Când e ceremonia?
‎Nu suntem siguri, ‎dar am vrea să facem o repetiție.
‎Ca să faceți poze?
‎Să invitați câțiva reporteri?
‎- Unul. E bună, va scrie un editorial. ‎- Amână-l!
‎Mai slăbește-i și tu. ‎Au nevoie de o poză pentru site.
‎- Pe un cal? ‎- Vor face poze înainte și după.
‎Ambasador pentru prima oară. ‎Acceptă faza asta cu Cenușăreasa.
‎Nu sunt Cenușăreasa.
‎Am venit pentru 30 de înmormântări. ‎Singura ținută lungă e o burka.
‎Am două costume negre
‎și nu voi fi îmbrăcată ‎de o persoană pe nume Pippa,
‎ca o revistă de femei să întrebe ce port ‎și ce sfaturi am pentru fete.
‎Bine. Renunțăm la idee.
‎- Grozav! ‎- Vom merge la ambasadă.
‎Vii și tu, participi la informare?
‎- Sigur. ‎- Bun. Hal?
‎Cred că am să ies la o plimbare.
‎Soțul meu a fost ambasador. Se va adapta.
‎Desigur.
‎- Nu poate veni… ‎- Înțeleg.
‎- Să aducem mașinile. ‎- Are nevoie să se schimbe.
‎În ce?
‎În ceva… mai mult?
‎Ia-ți picioarele de pe mobilă!
‎Barbara Hutton și-a tras-o cu Cary Grant ‎pe masa asta.
‎Vor să fii la monument la 15:00. ‎Îi rog să sune dacă întârziem.
‎Nu-mi mai dictezi ce să fac.
‎Dar nu vreau să aștept o oră ‎fiindcă ești de negăsit.
‎Nu miroși grozav.
‎Sun-o pe Darya și zi-i să nu mai spună ‎„sănătatea femeilor afgane”.
‎Să folosească cuvinte ‎ca „atrocitate”, „mutilare”.
‎- Cu cine vorbește? ‎- Nu știu, Comisarul pentru Refugiați.
‎Cineva din Pakistan.
‎„Să iei parte la informare”?
‎Ar fi fost nepoliticos să nu mă invite.
‎Nu erai obligat să accepți.
‎M-ai rugat să te ajut ‎să te acomodezi la fața locului
‎- …sau să-ți intri în mână, nu? ‎- E bine?
‎- E mai bine. ‎- Sigur? Pot să mă spăl.
‎Nu e nevoie.
‎- Ce, e nasol? ‎- Nu, e bine.
‎Doamne, oprește-te!
‎Ești perfectă.
‎Lasă asta, futu-i! Mă descurc?
‎Ce-o să-i spui prim-ministrului?
‎Doar ascult în apelul ăla.
‎Asta nu înseamnă să-ți intri în mână, nu?
‎Ți-am mai zis că, ‎atunci când preiei o funcție nouă,
‎e înțelept ca, ‎timp de o săptămână sau chiar o lună,
‎- …să-ți ții gura și să asculți. ‎- Mie mi s-a părut o idee cretină.
‎Rayburn va vorbi despre NATO, ‎tu vei calma apele cu britanicii.
‎- Concentrează-te! ‎- Nu voi proceda ca tine.
‎Bine, numai nu greși.
‎Bun-venit la ambasada din Londra!
‎Îți vom arăta biroul mai târziu. ‎Acum mergem la apelul cu președintele.
‎Bună dimineața! Eidra Park. ‎Bun-venit la ambasada din Londra!
‎Șefa biroului CIA local.
‎- Aveți o zi plină. ‎- Într-adevăr.
‎Iată ultimele imagini cu portavionul.
‎- De unde? ‎- Drone americane din Golf.
‎Aici sunt imagini de ieri.
‎HMS Courageous urma să efectueze ‎exerciții cu noi în Oceanul Indian.
‎Au semnalat ‎un arbore de transmisie instabil
‎și au pornit spre Baza Navală Regală ‎din Bahrain pentru reparații.
‎- Deci n-a fost ceva planificat. ‎- Nu.
‎- Fragmente de armă? ‎- Încă nu.
‎Ancheta nu s-a intensificat.
‎- Încă scot cadavre din apă. ‎- Da, e aici.
‎Președintele și prim-ministrul ‎vor intra imediat.
‎Mulțumesc.
‎Bună dimineața! Președintele Rayburn ‎și ambasadoarea Wyler
‎- …pentru prim-ministrul Trowbridge. ‎- Mulțumesc. Vă fac legătura.
‎Dle președinte?
‎Nicol, ce dezastru oribil!
‎Scuze pentru perete.
‎E cumplit de gol.
‎Înainte, era un Jackson Pollock acolo.
‎Un strop de vitalitate ‎printre vechii maeștri.
‎Soții Vayle și-au luat lucrările acasă.
‎Dar au lăsat un Tițian în salon. ‎O donație pentru casă.
‎- Generoși. ‎- Nu?
‎Dv. și dna ambasadoare Wyler ‎urmează să le primiți
‎sau vă pot ajuta cu asta?
‎Tablourile noastre?
‎Kate e diplomat de carieră. ‎N-a fost numită politic.
‎Ronald Vayle a devenit ambasador
‎fiindcă a strâns 2.000.000 $ ‎pentru președinte.
‎Ca majoritatea ambasadorilor americani ‎din Europa.
‎Vai de mine!
‎Noi doi suntem ca ambasadorii britanici, ‎avem experiență în zone de criză.
‎- Nu avem tablouri. ‎- Îmi pare rău.
‎Suntem împăcați.
‎M-ai putea îndruma spre șoferul meu?
‎- Poftim? ‎- Șoferul mașinii mele.
‎Îmi pare rău, nu aveți. Și nici mașină. ‎Dna Vayle a cumpărat un Jaguar
‎și a angajat șofer, ‎dar l-a trimis înapoi în State.
‎Jaguarul. Nu șoferul.
‎Să vă chem un taxi?
‎Sunt 32 de morți și președintele ‎s-a oferit să bombardeze Teheranul.
‎- Ce a spus prim-ministrul? ‎- A fost politicos, dar e îngrijorat.
‎Voi încerca să calmez apele ‎cu ministrul de Externe.
‎Va dura până ajungi ‎la ministrul de Externe.
‎Secretarul de stat încă nu l-a sunat.
‎Îl va suna după ce va vorbi cu saudiții ‎și cu Emiratele Arabe Unite.
‎- Secretarul Ganon încă nu l-a sunat? ‎- Nu.
‎Deci nu-l pot suna.
‎Da, nu poți suna pe nimeni.
‎Nu e o situație ideală.
‎E aripa ta.
‎Doamnelor și domnilor, ‎ambasadoarea desemnată, Katherine Wyler.
‎- Bun-venit, dnă ambasador! ‎- Bun-venit!
‎- Încântată. ‎- Bun-venit la Londra!
‎- Îmi pare bine. ‎- Încântată.
‎- Bună dimineața! Ce mulți sunteți! Bună! ‎- Bun-venit la ambasadă!
‎Doamnă, vă caută la telefon ‎ambasadorul Wyler.
‎- Doriți să vorbiți din biroul dv.? ‎- E cel de acolo.
‎Da.
‎- Vă fac legătura. ‎- Mersi.
‎Salut!
‎- Cum a mers? ‎- Bine. Ce e?
‎- Aveai șofer la Beirut, nu? ‎- Da.
‎Locul ăsta are șase grădinari ‎și soția nu primește mașină.
‎Nu eram căsătoriți la Beirut.
‎Aveam șofer ‎ca adjunct al șefului misiunii.
‎- Soțiile nu pupă mașini? ‎- Îți jur.
‎Trebuie să ies, ‎să dau oamenilor de veste că ești aici.
‎Ba nu. Niciunul nu poate face nimic.
‎Ganon îi sună pe britanici după-amiază.
‎Poftim?
‎E ocupat să întărâte coaliția sunnită.
‎E un ditamai dobitocul.
‎Ei bine, e șeful meu.
‎Nu ar trebui.
‎- Ai sunat-o pe Darya? ‎- Nu.
‎- Am s-o sun. ‎- Trebuia să fiu la Kabul.
‎Ganon nu repară NATO,
‎ci se dă mare în Golful Persic.
‎Washingtonul nu are o problemă ‎cu Regatul Unit,
‎ci o problemă cu Iranul. ‎Tu ai o problemă cu Regatul.
‎Dacă ministrul de Externe ‎vrea atenție, sună-l.
‎- Ganon ar face ca toți dracii. ‎- De ce?
‎Ai idee câtă planificare necesita ‎ordinea apelurilor în mandatul tău?
‎Sună nemaipomenit.
‎Sună președintele, ‎apoi secretarul de stat și Pentagonul.
‎- Iisuse! ‎- Nu te preface că e o porcărie.
‎E un respect esențial ‎pentru normele instituționale.
‎Îl acoperi pe Ganon.
‎Nu e o trădare ‎a democrației întemeiate pe reguli.
‎Vei fi în biroul lui Dennison. ‎Treci pe la el.
‎Bine. Hal, trebuie să închid.
‎MINISTERUL DE EXTERNE
‎Ești gata de învestire?
‎Robin va imortaliza momentul, ‎dacă găsesc locul potrivit…
‎Am vrea să pozăm în fața Britanniei, ‎când dă mâna cu America,
‎dar ni se pare problematic.
‎Africa e un băiat despuiat, ‎iar Australia are doar o pălărie.
‎Bună ziua! Vă pot saluta rapid?
‎Minunat! Dnul ministru de Externe, ‎Austin Dennison, dânsa e…
‎Ambasadoarea Wyler, ‎dacă a înmânat documentul.
‎L-a înmânat, ‎dar încă nu am fotografiat momentul.
‎- E o onoare să vă cunosc. ‎- Încântat. Stuart!
‎Mă bucur să vă văd.
‎Gwen, pot să ți-o răpesc puțin ‎sau îți stric ziua?
‎Desigur. Ce noroc!
‎- Zi-i lui Davies să-i dea înainte. ‎- Doamnă.
‎- Știu. ‎- Mărunțișuri. Vreme.
‎Condoleanțe pentru pierderea suferită.
‎Suntem recunoscători că te-ai implicat.
‎Bineînțeles.
‎Prim-ministrul a apreciat discuția ‎cu președintele Rayburn.
‎Cred că e în avantaj.
‎Da. Știu că secretarul de stat ‎e nerăbdător să discutați.
‎Cred că vrea să afle pe deplin ‎cum stau lucrurile înainte de asta.
‎Portavionul plutește în derivă, ‎din păcate.
‎- În ce direcție? ‎- Spre Iran.
‎- Doamne! ‎- E destul de vulnerabil acolo.
‎Trebuie să ne asigurăm ‎că situația nu escaladează.
‎Îl voi informa pe secretarul de stat.
‎Urmează să-l informez pe prim-ministru. ‎Te poți alătura?
‎- Ați vorbit la telefon. ‎- Nu e o idee bună.
‎Scuze că deranjez.
‎Nicidecum. Aveam nevoie de o pauză.
‎Suntem la un pas de suicid.
‎Ambasadoarea Katherine Wyler, ‎prim-ministrul Nicol Trowbridge.
‎Bun-venit! Auzim lucruri bune despre tine.
‎- E o onoare să vă cunosc. ‎- Asemenea.
‎Rayburn nu te-a lăsat să vorbești azi. ‎Ce bine că te-a trimis!
‎Experimentată. Profesionistă. Femeie.
‎Sunt toate aceste lucruri. Îmi pare…
‎Știi când am avut ultima ambasadoare ‎la Curtea Regală?
‎- Demult. ‎- Acum mai bine de 100 de ani.
‎- 50. ‎- Ce tradiție mândră!
‎Oamenii de afaceri sunt în vacanță un an, ‎iar noi avem treabă.
‎Vom obține rezultate împreună.
‎Așa sper și eu. De-asta sunt aici.
‎Ne vei ajuta cu dezastrul din Golf, ‎știi jucătorii.
‎Ar trebui să… Hai să ne ascundem undeva, ‎să nu ne găsească.
‎Bună ziua!
‎- Bună ziua! ‎- Hal Wyler. Îmi pare bine.
‎- Sunt soția ambasadoarei. ‎- Nicidecum, domnule.
‎Suntem de la Poliția Metropolitană, ‎vă ținem în siguranță.
‎Vă suntem recunoscători.
‎- Aia e mașina ta? ‎- Da, domnule.
‎- Mă poți duce undeva? ‎- Nu. E doar pentru treburi oficiale.
‎Bine, înțeleg.
‎- Să vă chem un taxi? ‎- Nu, am să fac o plimbare pe jos.
‎- Mi-a părut bine. ‎- Și mie, dle.
‎POLIȚIA
‎Domnule!
‎Vai de mine! Îmi pare tare rău. ‎La voi sensurile de mers sunt invers.
‎Președintele i-a speriat.
‎Se tem că va amenința ‎că va bombarda Teheranul
‎și se încing spiritele.
‎Încearcă să le dea de înțeles ‎că e atent la situație.
‎Vor să tacă, să dea tonul britanicii.
‎- Bine. Se poate ocupa Ganon. ‎- Vor să mă ocup eu.
‎- Nu-i a bună! ‎- Așa i-a făcut Hal lui Ganon la Tel Aviv.
‎A venit și a părut că delegația americană
‎stătea cu mâinile în sân, incompetentă.
‎Dar nu ai dat buzna ‎în biroul prim-ministrului.
‎Ministrul de Externe te-a găsit, ‎a fost ideea lui.
‎Așa zici tu?
‎Hal.
‎- Serios? ‎- Da.
‎- Soțul tău… ‎- M-a luat de la poză
‎și m-a împins ‎să vorbesc cu prim-ministrul? Da.
‎În regulă. Impresionant!
‎Asta spui acum. Mereu există un preț.
‎- Mai exact? ‎- Îl afli mai târziu.
‎Dar nu scapi nicidecum de el.
‎În clipa de față, ți se cere să intervii, ‎așa că ești obligată să te implici.
‎Domnule secretar, prim-ministrul înțelege
‎că atacul ar putea fi un mesaj pentru noi.
‎Dar președintele s-a arătat ‎extrem de indignat
‎când a vorbit cu prim-ministrul
‎și se tem că va da o declarație publică
‎- …înainte să… ‎- A fost un apel de condoleanțe.
‎Cum altfel să se arate, dacă nu indignat?
‎Cred că i-a neliniștit ‎afirmația următoare:
‎„Dacă voi afla că Iranul v-a atacat, ‎jur că vom bombarda țara.”
‎Sunt sigur că nu asta a spus.
‎Ba exact asta a spus.
‎Ai stenograma?
‎Eram în apel.
‎Nu cumva te-am trimis la Kabul?
‎Domnule, nimeni nu e mai surprins ‎că mă aflu aici decât mine.
‎Nu știu, nu l-am sunat ‎pe ministrul de Externe.
‎Ești în funcție de o oră și ai vorbit ‎cu premierul. De două ori.
‎Vor să ne implicăm,
‎dar nu și dacă vrem să atacăm ‎un regim instabil fără dovezi.
‎Zi-i premierului ‎că e numai gura de Rayburn.
‎Nu va bombarda Republica Iran.
‎Trebuie să audă asta de la dv., ‎spusele lui par credibile.
‎Avem un președinte în vârstă, ‎care a pierdut Camera,
‎și o vicepreședintă tânără, care ar vrea ‎să arate că-i place să bombardeze.
‎Asta e problema mea, nu a ta.
‎Dacă nu vorbiți cu ei la telefon, ‎se pare că e problema mea.
‎Președintele nu va da declarații o zi.
‎- Una singură? ‎- Nu ajută, nu?
‎Tot e ceva. ‎Vor aprecia că nu e chiar nimic.
‎Mare realizare nu e.
‎Raymond Braysdale, ‎parlamentar de Aberconwy.
‎Ambasadoarea Wyler a Statelor Unite.
‎Dnă, uită-te la mine!
‎Dnul Wyler e aici. ‎O cunoaște pe Meg…? Nu te uita!
‎- O știe pe Meg Roylin? ‎- Nu știu.
‎- Vorbește cu Meg…? ‎- Roylin.
‎- E o problemă? ‎- Formatoare de opinie conservatoare.
‎A conceput strategia ‎pentru campania lui Trowbridge.
‎A concediat-o când ziarele au zis ‎că ea e creierul operațiunii.
‎Transformă rasiștii ‎în indivizi fermecători,
‎pe care i-ai vrea ‎antrenori de fotbal pentru copii.
‎Știi că ți-am spus că va exista un preț? ‎Pentru Dennison?
‎- Salut! ‎- Oprește-te, nu veni.
‎- Cum a mers la Ministerul de Externe? ‎- Știi cum a mers.
‎Vin imediat, ‎dar vreau să-ți prezint pe cineva.
‎Nu. Sub nicio formă.
‎E prost semnalul. Vino!
‎Acum mi-ai cunoscut soțul.
‎- Vino să o iei! ‎- Pe bune?
‎Prima apariție în presă ‎nu poate fi o poză cu Meg Roylin.
‎Scuzați-ne! Vă mulțumim.
‎La o parte, vă rog.
‎- Pe aici, dnă! ‎- La o parte! Poliția metropolitană.
‎- Exagerați. ‎- Pe aici!
‎Nu a făcut stop cardiac, ‎doar încercăm să plecăm.
‎Dle, vă mulțumesc.
‎- Nu azi. ‎- Îmi pare rău.
‎Nu-i nimic. Te sun eu. Mulțumesc.
‎- Numele dv., domnule? ‎- Ambasadorul Wyler, Statele Unite.
‎- Ești bine? ‎- Scrie că a fost amenințată.
‎Dintr-o parte venea Meg Roylin ‎și din cealaltă Jamie Taro, ‎Daily Mail.
‎Nu poate fi prima imagine care apare
‎când o cauți pe Google pe Katherine Wyler.
‎Scrie că ambasadorul Wyler părăsește acum ‎monumentul, într-o mașină de poliție.
‎- Păi, nu e așa. ‎- O fi poate celălalt?
‎Celălalt ambasador Wyler.
‎Am fost sunați mai devreme.
‎Domnul Wyler a împrumutat o mașină.
‎De la poliție?
‎Biroul de presă a trimis un articol bun ‎despre tine la monument… Stai!
‎„Ambasadorul Wyler aduce un omagiu ‎la Monumentul Naval din Greenwich,
‎în prima lui zi ‎ca reprezentant la Curtea Regală.”
‎Biroul lui Stuart Hayford.
‎Eidra.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Parlamentarii nu mai merg la Greenwich.
‎Se tem din cauză că ați plecat în grabă.
‎A fost o neînțelegere.
‎E un vas fără însemne, ‎dar pare să fie iranian.
‎Rahat!
‎- Da. ‎- De ce?
‎Iranul i-a atacat.
‎Nu, e un vas iranian.
‎Sateliții israelieni ‎l-au zărit lângă Sirik.
‎- Unde vine asta? ‎- În Iran.
‎- E ceva ce știe toată lumea? ‎- E un sătuc de pe coasta Iranului.
‎L-au pierdut aici, ‎dar momentul corespunde.
‎- Când ați primit asta? ‎- Adineauri.
‎- Secretarul știe? ‎- Ganon?
‎- Sigur a primit poza odată cu noi. ‎- Crezi că rămâne valabil cu ziua aia?
‎Englezii au cerut ca președintele să tacă ‎până când portavionul e în siguranță.
‎- Și Casa Albă a acceptat? ‎- Ganon, da.
‎Timp de o zi. ‎Când nu existau dovezi împotriva Iranului.
‎- Nu e o acuzație, e doar un vas. ‎- În locul potrivit, la momentul potrivit.
‎Îi zic lui Dennison c-am obținut ziua ‎până nu dispare.
‎Trebuie să te ducem la Primărie.
‎Discursul tău.
‎Anulează-l. Urăsc discursurile.
‎Poți rămâne puțin?
‎Slujba înseamnă 80% discursuri.
‎- Mi-au cerut să-i reduc accesul. ‎- Cine?
‎Ganon?
‎Rahat!
‎Ar putea fi mai multe motive.
‎Zău?
‎Nu. Vrea să scape de ea.
‎Fir-ar!
‎- De ce i-a dat o zi? ‎- O fi crezut că într-o zi
‎va găsi un motiv să o concedieze, ‎dar acum știm
‎că soțul ei a furat o mașină de poliție ‎și conspiră cu conservatori dubioși.
‎Pot lua camera sigură?
‎Tu ce părere ai?
‎- Despre ea? ‎- Da.
‎Sunt impresionată. Inițial ‎am fost sceptică, dar m-am răzgândit.
‎Nu o să mă mai mut într-un loc ‎mai bun pentru cariera mea
‎și-i voi fi alături ‎în mandatul ce va reface
‎relația specială ‎și va vesti un nou veac american.
‎Dă-i o șansă!
‎Nu mi-o trag cu ea, ci cu tine. ‎Încerc să-ți dau ție o șansă.
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Cei cinci care știu ce se petrece aici…
‎- Da. ‎- Secretarul de stat e unul dintre ei.
‎Nu-i așa?
‎- Nu. ‎- Ce morții mă-sii, Billie?
‎- Nu trebuie să știe. ‎- Caută s-o dea afară.
‎- Ba nu, sunt sigură. ‎- A avut o întrevedere cu premierul.
‎Mulțumită soțului, ‎care, apropo, Doamne sfinte!
‎E dificil, dar lumea îl adoră.
‎Ganon crede că el e creierul.
‎Președintele trebuie să spună răspicat ‎că ea e șefa.
‎N-ai să vezi.
‎E un test. Președintele vrea să vadă ‎dacă se descurcă.
‎- Dacă se teme de Ganon… ‎- Nu se teme.
‎Trebuie să știu asta.
‎De asta te-am informat.
‎Ăsta să fie motivul? ‎Sau îmi ceri să o transform în ceva?
‎Nu știu. Poate.
‎- Acum mi-e foarte clar. ‎- Nu știu să-ți spun clar.
‎Am pregătit trei ani o vicepreședintă ‎care să ne obțină un nou mandat.
‎Nu ăsta era planul meu.
‎Se descurcă.
‎Avem oameni care fac campanie, ‎dar nu se descurcă.
‎Ei, aș! Dacă sesizezi o oportunitate, ‎nu o poți lăsa să-ți scape.
‎Da, nu pot. ‎Cine crezi că m-a învățat asta?
‎Nu, „atrocitate”.
‎„Atrocitate”. Înseamnă să ucizi oameni ‎și să-i faci bucățele.
‎Darya, dacă spui „sănătatea femeilor”, ‎vor crede că finanțează un studio de yoga.
‎Trebuie să închid. Bine.
‎Ganon încearcă să scape de tine.
‎Ce rapid!
‎L-ai putea împăca cerându-i scuze.
‎Încearcă să calmeze apele în Golf.
‎Nu-l sun să-i spun că am greșit.
‎Merită să încerci.
‎Într-o săptămână, ‎britanicii vor fi dat tonul.
‎- Ganon nu-și va mai aminti nimic. ‎- Doamnă…
‎N-o să mai fii aici peste o săptămână.
‎Numirea ta nu e oficială.
‎Ganon va trebui să dea explicații, ‎va da vina pe Hal
‎și va fi convingător.
‎I-ai spus Hal.
‎Prima dată.
‎Scuze.
‎Toți îi zic așa după ce îl cunosc ‎cu adevărat. Ai prins ideea.
‎Da.
‎Poate că e în regulă.
‎Ce vrei să spui?
‎Nu pari entuziasmată că te afli aici. ‎Nu ești la Jalalabad.
‎Cineva atacă cu rachete ‎vase din Golful Persic.
‎Până și eu îmi doresc ‎să prevenim alt măcel
‎- …în Golf. ‎- Scuze.
‎Ziceam și eu.
‎Unde urma să apară articolul?
‎Repetiția.
‎Eu în rochie, pe cal.
‎- British Vogue. ‎- Doamne sfinte!
‎Urăsc rahatul ăsta.
‎Ce?
‎Știi pe cine nu poți da afară?
‎Pe Cenușăreasa.
‎Nu sunt sigură că e același program. ‎Nu cred că s-a schimbat ceva.
‎Panjee, găsește-l pe Leonard, te rog.
‎Articolul va apărea online mâine, ‎dar vor pune poze pe site.
‎Genial, futu-i! ‎Până în zori vei fi răsfățata presei.
‎- Da, genial. ‎- Să știi că da.
‎Ți-am zis eu că ești pregătită.
‎Am făcut tot ce facem noi ‎ca să lansăm cariera ta.
‎M-ai aruncat în toiul acțiunii,
‎să fac promisiuni pe care nu le pot ține ‎și să mă pun rău cu șefii
‎pentru un moment de acces ‎neînsemnat strategic.
‎Iar acum abatem atenția de la dezastru ‎cu un articol în presă
‎menit să mă facă ‎mai atrăgătoare pentru femei.
‎Ești o snoabă.
‎Trage fermoarul!
‎Și o misogină.
‎Ești noua prietenă a premierului ‎și o să fii celebră.
‎Merit un oral pentru apelul ăla.
‎Nu voiam să fiu celebră. Ești așa celebru, ‎că nu vrea nimeni să lucreze cu tine.
‎Cum naiba costă rochia asta 1.600 $? ‎Nici măcar n-are buzunare.
‎Dar fundul îți arată grozav.
‎Arătăm bine.
‎Nu le am cu rochiile.
‎- Te prefaci de minune. ‎- Bine.
‎Vom începe cu poze ‎pentru articolul din ‎Vogue
‎și vom continua ‎cu poze formale pentru noi.
‎Numărul morților a crescut la 41.
‎Da.
‎Doamnă! Uma e afară. ‎Când sunteți pregătită.
‎- Uma? ‎- Reportera.
‎Au nevoie de mai mult ajutor la căutat.
‎Ar trebui să sun pe cineva de la Pentagon.
‎Doamnă, vorbesc eu cu el.
‎Iar eu vorbesc cu Uma.
‎Dă-mi telefonul!
‎Îl cheamă Gerald Tober. ‎E șeful operațiunilor de căutare maritimă.
‎Am fost în funcția ta.
‎E mai bună decât asta.
‎Doamnă…
‎Îmi pare rău pentru azi.
‎- Știai că faza cu Dennison… ‎- Nu-ți bate capul!
‎- Hal e fermecător, cu greu îi reziști. ‎- Data viitoare voi ști.
‎Ba nu vei ști. ‎E ca un drog. Nu poți refuza.
‎E-n regulă, curând va pleca.
‎- Da? ‎- Ia să vă văd. E perfect.
‎- Așa zic și eu. Nu? ‎- Categoric.
‎- Să vă văd la lumină. ‎- Bine.
‎Frances?
‎Dle Hayford!
‎De ce mi-ai zis de cearșafuri?
‎- Ai zis că a verificat cearșafurile. ‎- În apartamentul Adams.
‎Ai cerut informații relevante. ‎E un apartament pentru oaspeți.
‎Nu dorm în același pat.
‎Nu vreau să-ți îngreunez ‎și mai mult situația,
‎dar ar fi grozav să nu faci nicio poză
‎în care privesc nostalgică în zare, ‎în timp ce mă mângâi pe gât.
‎Doamnă, putem vorbi puțin?
‎Domnul Wyler pleacă?
‎Da.
‎Se va întoarce?
‎Mă va ajuta să mă acomodez, ‎după care va pleca.
‎E o slujbă pentru doi.
‎Doamna înțepată poate stabili un meniu ‎fără ajutorul lui Hal.
‎- Da, dar… ‎- Președintele mi-a cerut o favoare.
‎Când crezi că trebuia să-i spun ‎despre căsnicia mea eșuată?
‎- Doamnă… ‎- A fost plăcut, ne-am apropiat.
‎Trebuie să-mi schimb pantofii,
‎fiindcă Uma și Pippa cred ‎că voi părea mai puternică cu un toc gros.
‎Da.
‎Voi doi divorțați.
‎Ba nu.
‎- Casa Albă știe? ‎- Nu e nimic de știut.
‎Ambasadoarea spune ‎că vi s-a destrămat căsnicia.
‎Ai fost căsătorit?
‎Nu o să funcționeze, dacă divorțează.
‎Nu poți face vicepreședintă ‎o femeie care divorțează.
‎O să ne împăcăm.
‎Trebuie să discut cu Billie. ‎Tu lămurește-te cu ea și președintele…
‎Nu spune nimănui. O să ne împăcăm.
‎Eu…
‎fac lucruri din cauza cărora vrea ‎să mă părăsească și nu le voi mai face.
‎În două ore, ai dat un telefon ‎și secretarul de stat vrea să o dea afară.
‎Da, sunt o mare pacoste, ‎dar fără mine nu merge.
‎Bine.
‎Atunci spune-i. Dacă vrea, bine, ‎dar eu nu mă mai ascund.
‎Nu pot să-i spun, o s-o dea în bară!
‎Urăște camerele, microfoanele și oamenii.
‎Chiar acum face ulcer fiindcă trebuie ‎să fie drăguță cu o reporteră.
‎Și cine a zis să fie vicepreședinta SUA?
‎Pe ea o vrei.
‎Nu pe Grace Penn, nu pe mine.
‎Dacă ai temperamentul necesar să câștigi ‎o campanie, mai bine nu conduci nimic.
‎E o regulă evidentă. ‎Cui îi place puterea n-ar trebui s-o aibă.
‎Nu poți elimina toate aparițiile publice.
‎De asta suntem aici.
‎În țara pălăriilor.
‎E ca o broască într-o oală cu apă. ‎Avem șase luni la dispoziție.
‎La foc mic, n-o să sară din oală.
‎Dar nu-i poți spune că o fierbi de vie.
‎Metafora asta îmi dă multă încredere.
‎Billie zice că te pricepi la asta.
‎Și eu mă pricep, în ciuda haosului ‎din jur. O putem face vicepreședintă.
‎Nu și dacă nu vrea funcția.
‎Sau pe tine.
‎Firește că mă vrea. Mă iubește, futu-i!
‎Nu te mai gândi, o să-ți frângă inima.
‎Dați-vă la o parte, dacă puteți, ‎cât mai avem lumină.
‎Mulțumesc.
‎Spre mine. Frumos.
‎Acum mergeți la trăsură, vă rog.
‎Mulțumesc, e destul.
‎Bună!
‎Mă tot ating.
‎Așa e la ședințele foto.
‎M-am zgâriat, mi-au intrat chiloții ‎în fund și cred că am ruj pe fund.
‎- N-ai nimic. ‎- Bine.
‎Hei!
‎Arăți nemaipomenit.
‎Mergem la o plimbare?
‎Da.
‎Am reușit.
‎Uită-te la ea!
‎E ca o prințesă.
‎Dnă ambasadoare!
‎Dacă vă încălțați și mergeți puțin, ‎își mai dau drumul.
‎Cred că îmi distrug bazinul.
‎Pare cam mic, nu crezi?
‎- E cam mare la umeri, nu? ‎- Da.
‎Îl rugăm pe Jonathan să ne ducă la mașină, ‎să se ocupe croitorul.
‎- Pantalonii nu sunt scurți? ‎- Îi ajustăm.
‎Bine. Ce faci?
‎Mulțumesc.
‎Vă pot aranja cravata?
‎- Da. Cred că am greșit nodul. ‎- Bine.
‎Sunteți în siguranță, e ceva ușor, ‎vă veți reveni curând.
‎Subtitrarea: Lucia Elena Popovici