‎DIN EPISOADELE ANTERIOARE
‎Dacă Teheranul e vinovat, ‎voi dezlănțui iadul peste ei.
‎Multe depind de faptul ‎dacă noi credem că e Iranul
‎sau credem că e altcineva.
‎Când vine vorba de Hal, ‎trebuie să fii sigur.
‎- Voi doi divorțați. ‎- Ba nu.
‎- Așa spune ambasadoarea. ‎- Ai fost căsătorit vreodată?
‎E un apel din ziua abordării ‎pe un telefon cu cartelă.
‎L-am sunat pe Niccolò, el l-a sunat ‎pe Shahin. Asta e tot.
‎- Oare? ‎- Da.
‎Soțul meu a sunat Iranul pe furiș ‎și apoi m-a mințit?
‎Mi-au răpit soțul ‎și au anulat un asasinat.
‎Premierul nu mai poate învinovăți Iranul.
‎Nu Iranul e vinovat.
‎Premierul nu va da deloc înapoi.
‎Te sfătuiesc ‎să vorbești cu președintele Rayburn,
‎care are o mare influență ‎asupra premierului.
‎După ce se termină prânzul ăsta, ‎urcă în avion și pleacă de aici.
‎M-ai înnebunit de cap.
‎Nu pot să-mi fac treaba ‎dacă ești pe o rază de 150 km.
‎Vicepreședinta va demisiona ‎și vor ca tu să o înlocuiești.
‎Nu poți fi divorțată.
‎DIPLOMATA
‎Mulțumesc, băieți.
‎STATELE UNITE ALE AMERICII
‎Doamnă ambasador Wyler! ‎Mă vezi mai des decât ți-ai dori.
‎Și tu. Când ți-e lumea mai dragă…
‎- Bun-venit în Regat! ‎- Da.
‎- Arătați bine. ‎- Nu mă lasă să m-ating de carbohidrați.
‎- Funcționează. ‎- Mai bine-aș muri.
‎Bun-venit, dle președinte!
‎Doamnă… Te descurci.
‎Sharon? Unde-i toaleta?
‎Scuzați-mă. Pot să vă conduc, ‎domnule președinte? Pe aici.
‎- Premierul vine în zece minute. ‎- Grozav!
‎Suntem primii oaspeți?
‎Suntem un real coșmar.
‎Tocmai i-am zis.
‎- Acum? ‎- Era timpul.
‎- Nu zău? ‎- Poate că am greșit.
‎- Bun-venit la Winfield! ‎- Ai timp de gândire.
‎Ești pe lista scurtă, ‎dar nu vei fi obligată la nimic.
‎- I-am spus. ‎- Adineauri.
‎Pe bune?
‎Anulează conferința de presă.
‎Poate lua prânzul, fără poze, iar apoi…
‎- Are nevoie de odihnă? ‎- „Iadul peste Teheran”
‎l-a făcut pe Nicol Trowbridge ‎foarte popular.
‎Dacă stă lângă președinte, ‎va spune asta din nou.
‎- Bine. ‎- Așa toaletă mai zic și eu!
‎Domnule președinte!
‎Ambasadoarea vrea ‎să anulăm conferința de presă.
‎Se teme că va părea o susținere.
‎A unui atac militar asupra Teheranului.
‎Doar nu-i trimit MiG-uri.
‎I-au atacat marina.
‎Eu doar apar și stau lângă el.
‎Domnule, veți fi aspru criticat
‎- …când premierul citează din Levitic. ‎- Să nu acceptăm întrebări.
‎- Sunt suficiente pozele. ‎- Nu sunt în regulă.
‎Guvernul britanic învinovățește Iranul.
‎- Dovezile contrare nu au niciun impact. ‎- Nu mă mir.
‎Avem poze în care un vas iranian ‎părăsește un port din Iran.
‎- Cine susține contrariul? Un tip? ‎- Unul convingător.
‎Iar ei nu spun că adună probe, ‎ci că Iranul e vinovat.
‎- Nu e Iranul. ‎- Că așa zice tipul convingător?
‎- Da. ‎- Nu prea ieși în lume, așa-i?
‎Să mergem!
‎Hal?
‎Domnule…
‎Eu sunt.
‎Eu sunt tipul.
‎M-au răpit.
‎În primul rând, l-au luat deoparte.
‎M-au răpit și am vorbit la telefon ‎cu ministrul-adjunct de Externe iranian.
‎Să-mi frec una!
‎Și-a riscat viața, ‎și pe a soției și a copiilor.
‎Are cinci copii. Nu sunt ei vinovați.
‎- Să-ți strâng mâna. ‎- E-n regulă. Mi-e amic.
‎- Nu Iranul e vinovat. Ce ușurare! ‎- Pe englezi nu i-a convins.
‎- Zi-le că știi de la Hal. ‎- I-a spus ministrului de Externe.
‎- Lui Dennison? ‎- Nu a contat.
‎Ar trebui să investigăm ‎Rusia și Arabia Saudită
‎și armamentul marin neexplodat.
‎- Trowbridge o ține cu Iranul. ‎- Trebuia să anulăm vizita.
‎Kate i-a cerut secretarului de stat ‎să o anuleze.
‎- N-a vrut. Știa că eu sunt sursa. ‎- Omul ăla ține pică, nu glumă.
‎Mă crede vinovat ‎de lipsa păcii în Orientul Mijlociu.
‎- Nu-i asta. ‎- E măgulitor.
‎Secretarul a luat ‎o decizie bună pe moment.
‎El și CIA-ul nu-i pot furniza ‎informații neconfirmate
‎președintelui într-un moment de răscruce. ‎Nu le-a ieșit bine în trecut.
‎Sunt pe drum 40 de camere ‎și premierul e de necontrolat.
‎Nu puteți sta lângă el.
‎Doamnă ambasador Wyler, ‎a sosit prim-ministrul.
‎De ce nu ne vedem mai des?
‎Ne-am vedea mai des, ‎dacă am scăpa mereu de tine după o oră.
‎- Putem vorbi puțin? ‎- Desigur.
‎Poți să…?
‎Domnilor!
‎Trei feluri.
‎Lejer, dar tot e mult.
‎Conferința de presă ar putea fi prea mult.
‎Conferința e cireașa de pe tort.
‎Președintele e deranjat de cum ar părea.
‎Premierul e deranjat de 41 de morți. ‎Suntem chit.
‎Și-ar fi putut nuanța comentariul.
‎Nu nuanțele l-au făcut ‎pe Trowbridge premier.
‎Orice.
‎„Nu voi ataca Teheranul, ‎ci pe oricine este vinovat.
‎Nu știm încă cine e vinovat, ‎dar ne străduim să aflăm.”
‎Ai dreptate.
‎Sună grozav…
‎Pot poza informal prânzul.
‎Ar arăta ca o delegație de 12 oameni ‎veniți să-l certe pe premier.
‎Ce zici de o discuție pe canapea, ‎în sufragerie, după prânz?
‎- Nu. ‎- Ar părea egali.
‎Are trunchiul mic ‎și arată ca un trol pe canapea.
‎- Dacă ar lua prânzul doar ei… ‎- Chiar ar părea certat.
‎Ar părea că toți au fost scoși, ‎ca președintele să-i dea peste nas.
‎Ar trebui să mâncăm. Cred că ești lihnit.
‎- Încă negociază. ‎- Îmi chiorăie mațele.
‎Eu mâncam mereu un sendviș ‎înaintea unei mese formale.
‎Așa, nu tăbăram pe mâncare ‎ca un animal turbat.
‎Nu e o idee rea.
‎Frances?
‎Da, domnule.
‎- Dacă ar fi doar ei doi… ‎- Da?
‎Dacă. Și dacă președintele e convins ‎că nu e Iranul…
‎- Nu încape îndoială. E convins. ‎- Aș vrea să-mi termin ideea.
‎Scuze.
‎Dacă președintele e convins ‎că nu e Iranul,
‎un prânz în doi i-ar oferi ocazia
‎- …să-l convingă pe prim-ministru. ‎- Exact.
‎Să-l convingă că ne-ar prinde bine ‎să ne potolim cu toții.
‎Da.
‎- Cum te-am rugat să faci ieri. ‎- Nu sunt președintele Statelor Unite.
‎- De acord. ‎- E mai convingător ca mine.
‎Mai ales dacă nu încerci. ‎E bine. Mi se pare în regulă așa, da?
‎Dacă ar lua prânzul doar ei doi? Ce zici?
‎- Și eu. ‎- Sau doar ei doi.
‎- Rayburn, fără pregătiri și cabinet? ‎- Știu că…
‎Stând la taclale cu idiotul de Nicol?
‎- Alternativa e… ‎- E o idee groaznică.
‎Am fost propusă ca vicepreședintă. ‎Sunt multe idei groaznice azi.
‎Să ne calmăm puțin.
‎- Și apoi? ‎- Să ne gândim mai bine la asta.
‎Rayburn ar avea ocazia ‎să-i explice pe îndelete lui Trowbridge
‎de ce o sursă umană și un canal secret
‎sunt mai convingătoare ‎decât o poză neclară cu un vas iranian.
‎Înțeleg raționamentul, dar nu îl aprob.
‎A fost cea mai puțin proastă idee, ‎așa că am acceptat.
‎Mulțumesc.
‎Îi plăcea limba engleză. ‎Îi plăceau expresiile, poezia limbii.
‎Așa că-l învățam o expresie pe zi.
‎La sfârșitul misiunii, ‎părăsesc Zagrebul și îi zic:
‎„Pasha, am fost ca frații, ‎dar de acum nu ne vom mai vedea
‎la fel de des, ‎vom fi ca niște corăbii în noapte.”
‎A doua zi, eram la palat ‎și îi spune președintelui:
‎„Hal Wyler ne părăsește.
‎Am fost frați, dar acum ‎suntem doar corbi în beznă.”
‎Corbi în beznă.
‎- „Corăbii.” ‎- În noapte.
‎Nu? Omul e poet.
‎Corbi în noapte.
‎- Animale dezorientate. ‎- Ai nimerit-o la fix.
‎- Katherine! ‎- Vai de mine!
‎Așa îți spune ‎când ești încruntată ca o profesoară?
‎Prânzul este servit.
‎În sfârșit!
‎- L-am cunoscut pe John Gage, îl știi? ‎- Nu!
‎E un mare dobitoc.
‎- Scuză-mă. Chiar e un dobitoc. ‎- Da.
‎- Încep să-mi dau seama. ‎- Era neoconservator în 2003.
‎Acum e izolaționist.
‎Dacă nu-ți plac valorile lui, ‎așteaptă cinci minute.
‎Domnule premier!
‎Păzea, că începem!
‎- E un mesaj important. ‎- Desigur.
‎Nici să nu mai pomenească de Iran.
‎- Da. ‎- Nu e vinovat.
‎- Da. ‎- Vorbesc serios.
‎Lumea aruncă cu pietre ‎în ambasada iraniană.
‎Acasă, ar ataca-o cu arme semiautomate.
‎Dar da, e momentul ideal ‎ca americanii să dea lecții.
‎- Nu știu de ce-mi mai bat capul. ‎- Mi-am lăsat paharul în salon.
‎Vă aduc altul, dle.
‎Nu faceți risipă, pentru binele planetei. ‎Dacă-l arunci,
‎casnicele radicale ‎o să-mi incendieze casa.
‎Scuze, adjunctul dv. vă roagă să veniți…
‎Ții minte ‎când a mai fost singur cu cineva?
‎- Nu. ‎- Nici eu.
‎Ministrul Apărării o să facă spume. ‎Caută-l pe Lieber!
‎Dacă vrei să discuți cu ambasadoarea
‎despre funcția de vicepreședinte…
‎e un moment destul de bun.
‎Grace Penn a aflat recent că soțul ei ‎a deturnat o finanțare de 6.300.000 $.
‎Am încercat să ținem totul secret,
‎dar un băgăcios de la ‎Wall Street Journal
‎va pune totul cap la cap ‎și ea va fi terminată.
‎Lista celor care o pot înlocui ‎este foarte scurtă.
‎Include patru legiuitoare ‎destul de asemănătoare,
‎care ar ucide pentru post ‎și l-ar folosi ca să devină președinte.
‎Asta îl enervează la culme pe președinte.
‎Tu nu ești făcută pentru campanii,
‎dar ai reușit să conduci
‎sub focul artileriei, situație similară ‎cu discuțiile cu Congresul SUA.
‎E cât se poate de posibil ‎să fii un secund potrivit
‎și să consolidezi moștenirea externă, ‎singura cale posibilă,
‎date fiind mâncătoria și polarizarea ‎de la Washington.
‎E cea mai proastă ‎cerere în căsătorie auzită.
‎Scuze.
‎Te caută dra Park. Poți ieși puțin?
‎Cu mare plăcere.
‎Ai idee de ce o bază CIA ‎din nordul Irakului
‎cere la NSA o situație ‎a apelurilor de la Londra?
‎Nu.
‎- Ți-a cerut o anchetă NSA? ‎- Nu.
‎Nimic de la Semnale? Sau de la CGC?
‎Poți să-mi spui despre ce e vorba?
‎Carole Langetti a făcut o cerere.
‎E analistă CIA în Irak, ‎a lucrat cu Kate Wyler la Bagdad.
‎A făcut o cerere de informații ‎privind semnalele la CGC.
‎- Nu e ceva normal? ‎- Nu.
‎De ce a insistat ambasadoarea ‎să confirm un pont
‎- …venit de la soțul ei? ‎- Abia a ajuns. Vrea să fie grijulie.
‎Ieri s-a năpustit pe ministrul de Externe. ‎Așa e grijulie?
‎- Nu mi-a plăcut nici mie. ‎- E grijulie cu munca mea.
‎- Dar nu cu a ei. ‎- Facem același lucru.
‎Tot timpul. Cunoaștem oameni în alte țări ‎și le cerem favoruri.
‎Șase luni e timp suficient.
‎Dacă se află povestea, nu avem timp deloc.
‎Bună!
‎Ce zi, nu?
‎- Eidra ar vrea să vorbiți, dacă ai timp. ‎- Cine e?
‎De la CIA.
‎Când termini.
‎Știai.
‎Despre vicepreședintă? Da.
‎Că demisionează ‎sau că sunt pe lista scurtă pentru post?
‎Amândouă.
‎Mai știe cineva de aici mai multe ‎despre viața mea decât mine?
‎Nu cred.
‎O mână, la Washington.
‎Cinci oameni.
‎Efectiv o mână de oameni.
‎Ai avut câteva zile aglomerate.
‎Prezentarea mea ‎despre relația serviciilor de informații
‎americane și britanice ‎nu a intrat în program.
‎- Sigur vom ajunge și la ea. ‎- E o relație unică.
‎Ne împărtășim aproape totul. ‎Mai mult decât cu oricare alte țări.
‎Nu ne spionăm reciproc.
‎MI6 și CIA împart informații, ‎efectuăm operațiuni împreună.
‎NSA și CGC împart echipamente.
‎NSA și CGC fac schimb de informații ‎printr-un sistem de control.
‎Se numește Jobenul Magic.
‎- Din ‎Harry Potter. ‎- Drăguț.
‎Când îi ceri informații ‎prietenei tale din nordul Irakului,
‎iar prietena ta cere informații de la CGC ‎despre o țintă londoneză,
‎MI6 primește o alertă de la Jobenul Magic.
‎Iar apoi MI6 e derutat,
‎deoarece CIA-ul din Londra îi anunță ‎când face o cerere către CGC.
‎Așa că MI6 vrea să știe acum ‎de ce le ascund lucruri.
‎E greu de răspuns, ‎întrucât firește că există
‎mai multe lucruri pe care li le ascund.
‎Și mi-e greu să le gestionez. ‎Mi-e și mai greu când nu știu ce sunt.
‎Îmi pare rău.
‎- Trebuia să vii la mine. ‎- Am venit.
‎Te-ai purtat ‎de parcă eram vecina băgăcioasă.
‎- Dacă nu ai încredere în mine să-mi spui… ‎- Am.
‎Sunt sigură că nu ai.
‎În soțul meu nu am încredere.
‎E și mai rău, nu?
‎- Vrei să-mi spui mai multe? ‎- Nu.
‎Hal l-a contactat primul pe Shahin.
‎Nu invers.
‎El a început.
‎Urăște variantele.
‎Îi plăcea de Grace Penn, ‎nu vrea pe altcineva.
‎Dar nu e o persoană oarecare. ‎Trebuie să aleagă pe cineva.
‎Da. Du-te.
‎Ce se petrece?
‎Sare.
‎- Președintele mai vrea sare. ‎- Dacă aude ceva,
‎ceva important…
‎Uneori președintele mormăie ceva de genul:
‎„Află ce înseamnă «bricabrac».”
‎De la o țară la alta, ‎poate însemna lucruri diferite.
‎Bine.
‎Îmi răcesc gura de pomană.
‎- Funcția de vicepreședintă… ‎- Ai convins-o.
‎- N-ar trebui s-o conving eu. ‎- Încearcă din nou, cu entuziasm.
‎- După dezastrul ăsta? ‎- Voiai un om cu inițiativă.
‎M-am răzgândit.
‎Domnule?
‎Doamna ambasador vă roagă ‎să vă alăturați ei și drei Park.
‎În bibliotecă.
‎Iranul a mutat un batalion de infanterie ‎de la granița cu Pakistanul pe coastă.
‎Doamne!
‎A fost un singur apel, ‎către o cunoștință din Italia.
‎O națiune care are ‎relații diplomatice cu Iranul.
‎Mi-am rugat cunoscutul ‎să-i spună lui Shahin că sunt la Londra.
‎Ar fi putut afla informația dintr-un ziar.
‎Dar n-a fost așa.
‎Ți-ai oferit serviciile, apoi ai mințit.
‎Nu poate confirma asta cu nimeni. ‎Are o singură sursă.
‎Stă în picioare datorită reputației tale
‎și, odată ce te-ai dovedit ‎a fi un mincinos,
‎subminezi o informație vitală.
‎Deci sunt primul om din istorie
‎care stabilește un contact clandestin ‎fără a divulga sursa?
‎Nu faci parte din serviciile clandestine.
‎- Nu lucrezi pentru guvernul SUA. ‎- Dacă află aliații…
‎Dar dacă vrea să ți-o tragă cineva, ‎ca secretarul de stat, care te detestă,
‎e o încălcare a legii ‎și poți primi o sentință de zece ani.
‎Nici Ganon nu mă vrea închis zece ani.
‎- Dar eu vreau. ‎- Mai bine pleacă.
‎- Mă opresc. ‎- Ne descurcăm fără tine.
‎Nu, e… A avut o zi grea. Las-o să rămână.
‎Bine, e ceva nou pentru mine. ‎Amândoi în același timp. M-aș putea lipsi.
‎Mă opresc. Scuze.
‎Ambasadoarea are dreptate.
‎Faptul că tu l-ai contactat primul ‎pe Shahin schimbă toată analiza.
‎Da.
‎Povestea ta e instrumentul ideal ‎ca să dezamorsăm o situație
‎care scapă rapid de sub control. ‎Ar fi grozav dacă ar sta în picioare.
‎Sunt aici ca să ajut.
‎Aș vrea să scrii întreaga conversație ‎cu ministrul-adjunct
‎și cu interlocutorul lui.
‎Interlocutorul era un asasin.
‎Pe hârtie.
‎- Nu vrei să înregistrezi ce povestesc? ‎- Nu.
‎Bine.
‎Ai încercat să-mi spui ieri. ‎De mai multe ori.
‎Da.
‎Îmi pare tare rău.
‎Doamnă, domnilor li s-a servit cafeaua.
‎Bine.
‎…cu supraveghere ‎din aparate de zbor fără pilot…
‎Pun punct discuției.
‎Îi zic ministrului Apărării să te sune.
‎Bine, mulțumesc.
‎- Au ajuns la cafea. Mai durează puțin. ‎- Ceai, nu?
‎Beau cafea, nu e grozavă. Dacă ceri…
‎- A cerut? ‎- Cine?
‎- Președintele a cerut cafea? ‎- Nu știu, li s-a servit cafea.
‎- Futu-i! Andrew! ‎- Ce s-a întâmplat?
‎Nu poate bea cafea, are palpitații.
‎Dar bea pe ascuns. Cafea!
‎- Să chemăm…? ‎- Ce ți-am spus?
‎- Puneți ceașca jos! ‎- Vezi?
‎- Extraordinar! ‎- Nu-i așa?
‎E ceai.
‎Incredibil!
‎Cardiologul e sigur ‎că o să mor în grija lui.
‎- Câte chestii nu pot consuma… ‎- Cu asta nu-i de glumă.
‎Am comandat o cafea la Madrid. ‎Am primit-o în porțelan de 400 de ani,
‎pe care l-au furat de la chinezi în 1882.
‎Mi l-a aruncat din mână, pe jos, ‎praf s-a făcut.
‎Incredibil! Ai mei se sinchisesc ‎doar dacă dau cu mașina peste un copil.
‎- O fac pentru că te iubesc. ‎- Nu vreau iubirea ta.
‎Iranul a trimis infanterie pe coastă.
‎Va înceta cu Iranul ‎după plecarea soldaților lui de acolo.
‎Vom trimite o flotă în Golf, ‎ca să-i ducem în Bahrain.
‎Vasul se scufundă.
‎- Iată-l! Vezi? ‎- La ce mă uit?
‎Vrăjitoarele îi spun regelui scoțian:
‎„Vei fi învins abia când codrul Birnam ‎va fi la Dunsinane.”‎ Macbeth.
‎Piesa de teatru.
‎Un îngrijitor șiret de la Winfield știa ‎că Barbarei Hutton îi plăcea piesa.
‎A tăiat o creangă din ultimul stejar ‎din Birnam și a plantat-o în grădină.
‎A zis că se scufundă?
‎- Se scufundă? ‎- Poftim?
‎Președintele trimite o flotă de luptă ‎care să salveze marinarii de la înec.
‎De ce nu mi-ai zis că vasul se scufundă?
‎Fiindcă nu se scufundă.
‎Unde putem vorbi între patru ochi?
‎- Am putea… ‎- Nu în casă.
‎- Pereții sunt groși. ‎- Nu în casă.
‎- Sunt microfoane? ‎- Putem vorbi undeva în aer liber?
‎Abia am ajuns. ‎Nu am inspectat amănunțit proprietatea.
‎- Ce e acolo? ‎- Grădina?
‎- Da. ‎- Pare a fi o grădină.
‎Bun. Ne întâlnim la capătul ei.
‎Ia-o pe acolo, eu ies prin casă.
‎Două tancuri M48 Patton, ‎dotate cu tunuri netede rusești.
‎Scuzați-mă că vă întrerup, doamnă. ‎Ați putea veni puțin, vă rog?
‎Ambasadoarea Wyler vă roagă să-i cereți ‎ministrului Apărării un raport de chilă.
‎De pe portavion.
‎- Un raport de chilă? ‎- Da. Mulțumesc.
‎Și e o onoare să vă cunosc.
‎Ce naiba-i ăla?
‎Portavionul ia apă.
‎Era de așteptat, ‎având în vedere gaura din carenă.
‎HMS Courageous e proiectat ‎să reziste la foc.
‎Secțiunea avariată este izolată ‎și rămâne pe linia de plutire.
‎De ce crede președintele că se scufundă?
‎Probabil fiindcă așa i s-a spus.
‎De ce?
‎Ce a promis președintele ‎că va trimite în misiunea de salvare?
‎O flotă de luptă.
‎Nave de război.
‎Dacă premierul ar fi cerut ‎o etalare a forței americane,
‎președintele ar fi refuzat,
‎fiindcă ar implica ambele țări ‎într-un conflict regional catastrofal.
‎Dar un SOS…
‎Ademenește o forță de atac ‎în Golful Persic.
‎- Da. ‎- Tu ești de acord?
‎- Ce te face să crezi asta? ‎- Zi-i să termine dracului!
‎Ce crezi că fac de trei ani? ‎Îi spun lui Trowbridge să termine naibii!
‎Te-am implorat ‎să-l convingi pe Rayburn să intervină.
‎Tu… Când?
‎Ieri. Și azi.
‎Nu ai făcut asta.
‎„Dacă președintele i-ar împărtăși ‎părerea sa înțeleaptă
‎- …premierului, poate…” ‎- Așa m-ai implorat?
‎- N-am căzut în genunchi. ‎- Dacă arde casa, îmi spui.
‎Casa e în flăcări!
‎Iranul e cel mai bun lucru ‎care i s-a întâmplat lui Nicol Trowbridge.
‎- Iranul nu a făcut nimic. ‎- Mai contează?
‎I-ai spus?
‎Povestea soțului tău? Firește că da.
‎Numind-o „poveste”, ‎subminezi informațiile.
‎Crede că dnul Wyler a oferit ‎dovezi interesante,
‎dar nu incontestabile ‎și nicidecum utilizabile.
‎Trebuie să aflăm cine a fost vinovatul, ‎nu cine nu a fost.
‎Ce pătrunzător!
‎Spusele tale cad ca fulgerul din văzduh.
‎Ești un nesimțit.
‎Gura ta fermecător de spurcată
‎mă face să cred ‎că apreciezi adevărul gol-goluț.
‎Vrei să spui că mă placi?
‎Spun că aș vrea să am încredere în tine.
‎Credeam că mă descurc, dar m-am înșelat.
‎Ce e?
‎Am pus botul ca un plod.
‎Soțul.
‎A mâncat rahat?
‎Nu. Nu mi-a spus totul.
‎Iar ea a încercat să mă prevină.
‎- Uite, până și tu mai faci greșeli. ‎- Nu, asta nu e o greșeluță.
‎Apropo, când te-am rugat să vii la Cairo…
‎E o idee groaznică.
‎Faptul că lucrează împreună i-a distrus.
‎Mai ales pe ea.
‎- Cum adică? ‎- O minte,
‎destul de des încât se așteaptă la asta, ‎i-a distrus cariera.
‎Cred că profesional îi merge bine.
‎Nu vrea să fie aici.
‎Ce caută aici? E bună în zone de conflict.
‎Da. Exact.
‎Doamnă? Puteți merge la dna ambasador?
‎Desigur.
‎Nu sunt informații concrete despre Riad…
‎Nu există o amenințare credibilă ‎pentru interesele noastre.
‎Ce spune secretarul ministerului?
‎Spune că e ceva urgent.
‎Caută-mă când se pronunță NSA-ul.
‎Trebuie s-ajungem la un acord cu saudiții ‎ca să nu agravăm situația.
‎Ai reușit să obții raportul? Despre chilă.
‎- Încă lucrez la el. ‎- Am putea să…? Un minut.
‎Rayburn nu poate trimite vase în Golf. ‎Trowbridge l-a păcălit. L-a mințit.
‎Vrea ca navele de război americane ‎să fie văzute lângă Iran.
‎- Portavionul nu se scufundă. ‎- De unde naiba știi asta?
‎Aș ști sigur dacă aș avea un raport ‎de chilă, dar știu din surse bune.
‎Rahat!
‎Primim semnale de la britanici. ‎Nu-i pot închide gura lui Trowbridge.
‎Președintele trebuie să spună ‎că vasele noastre nu pot ajunge la timp.
‎Nu va anula o misiune de salvare.
‎E un strigăt de ajutor ‎din partea unui guvernant de vârf.
‎Cum se numește?
‎Nu putem face nimic.
‎Când aveam un șef de stat periculos, ‎mizam pe reacția aliaților noștri
‎la strigătele noastre de ajutor.
‎Știi de ce nu vreau slujba asta?
‎Mi-am clădit reputația ‎zece ani în comunitate,
‎pentru ca, atunci când spun ceva, ‎oamenii să mă asculte dracului.
‎- Aici n-am nimic de genul ăsta. ‎- Nici chiar nimic.
‎Nu nimic.
‎Prim-ministrul creează premisele ‎unui atac asupra echipamentului american
‎și a soldaților americani.
‎Vrea să fie și problema noastră, ‎nu doar a lui.
‎Trebuie să vorbim iar cu sursa.
‎- Shahin? ‎- La nevoie.
‎- Ai vorbit cu…? ‎- Da.
‎Vrei să revii la Shahin?
‎Ca președintele să dea înapoi, ‎ne trebuie dovezi pentru britanici.
‎Nu puteți. E prea periculos.
‎Ăla e un stejar Birnam!
‎Din Shakespeare.
‎Mergeți să vedeți!
‎Așa vom face.
‎E în zona Iranului.
‎Ca să aflăm vinovatul,
‎au informații mai bune ca oricine.
‎Regimul lui Shahin îl va ataca. ‎Va fi ucis.
‎Dacă intrăm în război cu Iranul, ‎vor fi uciși mulți oameni.
‎Shahin vrea să-și modernizeze țara.
‎E printre puținii oameni din regim
‎care se înțeleg cu reformiștii, ‎cu armata și hogii,
‎fiindcă tatăl lui se plimba ‎cu liderul suprem la zece ani.
‎Și nu ne consideră Satana, ‎în mod inexplicabil.
‎- Înțeleg că e valoros. ‎- Nu înțelegi.
‎Acordul cu Iranul ar putea fi revocat.
‎Evident.
‎Atunci când negociem cu ei ‎sau cu oricine altcineva,
‎căutăm unu-doi prieteni pe care putem ‎să-i sunăm când lumea e distrusă.
‎E o rețea fragilă de relații.
‎Dar uneori rezistă.
‎Nu o distruge.
‎Nu fi un american incredibil de lacom.
‎Folosește ce ți-a oferit deja!
‎Danny?
‎Cheamă-l pe Stuart Hayford! ‎Îl putem scoate pe președinte din pădure?
‎- Anunță în Langley că alegem altă cale. ‎- Bine.
‎Am nevoie să beau ceva.
‎- A fost emoționant. ‎- Ce?
‎Pânza de păianjen.
‎Trebuie să ai așa ceva în mânecă ‎pentru momentele de cumpănă.
‎Da.
‎Așteptăm pe cineva.
‎- Chiar facem asta? ‎- Poate.
‎Te-am trimis aici ca să fii cu el.
‎Din mai multe motive, dar te analizează.
‎Asta îmi dă fiori.
‎Cinci președinți americani ‎au fost ambasadori în această țară.
‎E locul potrivit unde să înveți. ‎N-ai face față unei campanii.
‎Le-ai spune în față donatorilor ‎că sunt corupți.
‎Așa nu e nicio campanie.
‎Imaginează-ți că… sinceritatea ta
‎ar fi un avantaj.
‎Că unicul tău obiectiv ar fi ‎să-l ții pe președinte pe drumul cel bun.
‎Cineva trebuie să-l împiedice ‎să vorbească despre taxele pe pui,
‎când îi trebuie un acord pe arme.
‎Vicepreședintele petrece ‎cel mai mult timp în Biroul Oval.
‎- Vine primul, pleacă ultimul la ședințe. ‎- Oameni buni…
‎- Vrei să știi de ce ești pe listă? ‎- Am uter.
‎Nu e… Nu e singurul motiv.
‎V-ați străduit șapte ani ‎să formați o echipă
‎în care un bărbat în vârstă ‎să predea ștafeta unei femei
‎și să ne ofere prima femeie ‎în funcția de președinte.
‎Acum vreți pe cineva care nu a candidat, ‎fără bagaje sau opinii.
‎Mă îmbrăcați în rochie ‎și sperați să nu vorbesc.
‎Da. Aveam un plan.
‎S-a dus naibii.
‎Dar partea bună e că nu trebuie ‎să supraviețuiești unei campanii.
‎Te plantăm la conducere ‎și poate devii populară.
‎Crede că ai fi pricepută.
‎Am sunat nouă oameni și i-am întrebat: ‎„Dacă ar veni apocalipsa,
‎la cine ai apela prima oară?”
‎Cinci au zis că la tine.
‎Ce ai făcut în Liban.
‎Ce nu ar trebui să știu ‎că ai făcut în Bagdad.
‎Ar ieși un afiș beton. ‎„Irak. Ar fi putut fi mai rău.”
‎Fără campanie.
‎Fără afișe.
‎Ai fi responsabilă de politica externă.
‎Te ocupi de Orientul Mijlociu ‎și de Rusia fără să te panichezi.
‎Vom vorbi doar despre cobalt ‎în următorii 25 de ani.
‎Ai face asta pentru țară, ‎nu pentru putere.
‎Dacă mă gândeam bine, ‎planificam să-mi iasă așa.
‎Pe bune. Mai că e jenant! ‎Nici nu mi-a trecut prin cap.
‎Alegi o persoană pricepută, ‎nu care să dea bine?
‎E rău pentru bărbați, dar pentru femei? ‎Să-mi frec una!
‎E drăguță, dar nu prea drăguță? ‎Atrăgătoare, dar nu sexy?
‎Încrezătoare, dar nu afurisită? ‎Hotărâtă, dar nu afurisită?
‎Afurisită, dar drăguță, nu o javră.
‎A trebuit să decidem câte zile ‎pe săptămână vicepreședinta poartă tanga.
‎Nu-i place. ‎Echipei ei nu-i plac chiloții normali.
‎Mi-au mâncat săptămâni.
‎Apoi am ajuns la un acord. ‎Da, o să poarte tanga,
‎dar doar două zile din șapte, ‎iar zilele nu se pot cumula.
‎Îți imaginezi cum e să angajezi ‎pe cineva într-un rol-cheie,
‎doar fiindcă ar fi priceput?
‎Nu spune nimic! ‎Chiar ia în considerare propunerea.
‎Serios?
‎E un progres.
‎Gândește-te. Când am vorbit cu Hal ‎prima oară, părea ridicol,
‎dar o lună mai târziu… ‎pare o idee genială.
‎Doamnă, vă cheamă.
‎O lună?
‎Ascultă… Hai să…
‎Stai să-ți spun cum…
‎Kate!
‎Kate! Katie!
‎Kate, oprește-te!
‎Merg să mă plimb.
‎- Te pot însoți? ‎- Nu e o idee bună.
‎- Când m-a sunat Billie… ‎- Te-a sunat acum o lună.
‎Da, și la momentul acela ‎era doar o discuție, atât.
‎Voia un sfat, tevatura cu Grace Penn…
‎- Vicepreședinta. ‎- Da.
‎Ar trebui să-i spui „vicepreședinta”.
‎Problema cu vicepreședinta, cu soțul ei
‎și finanțarea de 6.000.000 $ dispărută ‎tocmai ieșise la iveală.
‎Deci Billie te-a sunat.
‎Da. Ca prieten al… Prieten și consilier.
‎Voia ca vicepreședinta să rămână.
‎Voia doar să limiteze pagubele.
‎Deci ideea posibilei înlocuiri ‎a vicepreședintei nu a fost pomenită.
‎Am vehiculat câteva persoane.
‎Inclusiv pe mine?
‎- Și mai cine? Mama ta? ‎- Multe nume nu sunt, Katie.
‎Au nevoie de o femeie ‎cu o reputație curată.
‎Abby Shotkin e prea bătrână, ‎Stella nu-și poate ține gura.
‎I-a promis primei-doamne ‎că n-o va alege pe Rachel Beer,
‎fiindcă i-a tras-o
‎și i-a zis soției ‎că Rachel Beer e mai bună la pat,
‎iar dacă o alege pe Laurie Davis, ‎pierdem Camera.
‎Bun, și atunci cineva spune…
‎Tu.
‎Cine spune asta?
‎Eu, Billie, nu-mi amintesc. ‎Nu a fost un plan, spuneam și noi nume.
‎Plecai la Kabul, ‎nu erai pregătită pentru funcția asta.
‎Nu era ceva realist.
‎Sub nicio formă.
‎- Dar acum? ‎- Odată ce ai fost trimisă la Londra,
‎am zis că ai putea sta șase luni în post,
‎să te acomodezi și să te obișnuiești ‎cu lumina reflectoarelor.
‎Atunci ai sunat-o pe Billie.
‎- Billie m-a sunat. ‎- Ca Shahin?
‎- Katie, Billie m-a sunat. ‎- Te-ai gândit la un moment dat
‎că ar trebui să aflu și eu?
‎Și ce ai fi spus? Nu, vorbesc serios.
‎Acum o lună, când plecai la Kabul,
‎ai fi ascultat măcar o vorbă ‎din propunerea asta?
‎Corect. Ai dreptate.
‎- Deci m-au trimis la Londra. ‎- Da. Și nu a contat.
‎Aici e un dezastru. E bine că ești aici. ‎Ne-am gândit că… știi tu…
‎- Ce v-ați gândit? ‎- Păi…
‎Ascultă, încercam să găsesc ‎momentul potrivit să-ți spun.
‎Și…
‎Eu…
‎Nu l-am găsit.
‎Acum două săptămâni…
‎- Jur pe Dumnezeu… ‎- Ai spus atunci: „Sună-l pe Rick.”
‎Da.
‎- Și eu… ‎- L-ai sunat pe Rick.
‎- Da. ‎- Katherine!
‎Cunoști jocul, ‎nu ești descurajată de complexitatea…
‎Ne-am sunat avocatul.
‎E o șansă unică în viață ‎de a duce la Casa Albă pe cineva
‎uimitor de priceput ‎să rezolve probleme cât casa.
‎I-am spus lui Rick: ‎„Găsește-ne un mediator.
‎O să fie cel mai simplu și amiabil divorț ‎din câte s-au văzut vreodată.”
‎Ai o livadă.
‎În ea e președintele Statelor Unite.
‎Trebuie să porți o discuție cu el, ‎să auzi cum gândește.
‎Într-o manieră relaxată, ‎trebuie să-l cunoști,
‎- …înainte să plece, peste zece minute. ‎- Nu mi-ai spus multe.
‎- Katie… ‎- Ai avut motivele tale. E în regulă.
‎Dar, când ai spus…
‎- „Da, putem divorța.” ‎- Da.
‎„Am avut zece ani buni, dar s-a terminat.” ‎Plângeai când ai spus asta.
‎Aveai muci.
‎Kate, e funcția de vicepreședinte.
‎- Vrei să mă gândesc la asta? ‎- Da.
‎- Poți? ‎- Da.
‎- Serios? ‎- Da.
‎- Katie… ‎- Dacă răspunzi sincer la o întrebare.
‎Sută la sută sincer.
‎Sigur, bine, da, orice.
‎Când ai spus „Sună-l pe Rick”, ‎când ai zis „S-a terminat”,
‎chiar credeai că s-a terminat?
‎Nu.
‎Ce mama dracului?
‎Kate, gândește-te la…
‎Iisuse! Futu-i!
‎Rahat!
‎Ce puii mei? Kate!
‎Iisuse!
‎Mă omori cu zile!
‎- Ce părere ai? ‎- O păzim pe ea, nu pe el.
‎Nu-i merge bine tipului, nu?
‎Kate!
‎- Kate, lasă aia jos! ‎- Încetează! Nu!
‎- Futu-i! Jigodie ordinară! ‎- Jur pe Dumnezeu…
‎Futu-i… Kate, termină!
‎Bine. Gata.
‎- Căsnicia asta… ‎- Iisuse! Kate, oprește-te!
‎…mă omoară cu zile!
‎- Tu mă omori cu zile! ‎- Da, încerc, dar nu merge.
‎- Băga-mi-aș! ‎- Doamnă?
‎Șefa de cabinet ar vrea ‎să vorbiți cu președintele.
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- M-am împiedicat. Unde e președintele?
‎- Las-o baltă! ‎- Se poate schimba.
‎- De haine. ‎- Președintele nu renunță la vase.
‎Mă gândeam că-l faci să se răzgândească.
‎- Dar asta nu o să… ‎- Nu.
‎- E perfect. ‎- Kate!
‎În regulă.
‎Va fi în regulă?
‎Nu știu.
‎Ar fi putut merge spre Diego Garcia.
‎Toți vor să știe de ce nu i-am avertizat ‎că vrem petrolierul.
‎Lasă-mă un minut.
‎Marla Dane are foarte multă experiență.
‎Și-a luat un an liber ‎ca să-și îngrijească mama, care a murit.
‎- Deci… ‎- Deci e disponibilă.
‎Poate fi ambasadoare. ‎O să-i placă la nebunie…
‎ce-or mai fi și astea de pe pereți.
‎Pe ea o vreți și pentru cealaltă funcție.
‎Tu unde te duci?
‎Nu sunt făcută pentru asta.
‎Mă retrag.
‎Vestea bună e ‎că așa sunt singura persoană din lume
‎care nu încearcă să vă pupe-n fund, ‎dar care tot știe multe despre Iran.
‎Un bărbat pe nume Saman Karimi
‎a fost înlăturat din fruntea ‎unei unități Al-Quds în Siria
‎când și Bashar al-Assad a zis ‎că mergea prea departe.
‎- Dar nu poți concedia un Saman Karimi. ‎- Nu.
‎Așa că l-au pus în fruntea ‎unui Regiment de Siguranță a Pescuitului.
‎A primit 14 vase ‎și o mulțime de lansatoare de grenade.
‎Crezi că vor ataca Flota a Cincea?
‎Cred că vor lua un lansator pe un trauler ‎și vor vedea ce nimeresc cu el.
‎Dacă mor câțiva americani, ‎suntem participanți.
‎Nu salvatori.
‎Ci luptători.
‎- I-am zis deja lui Billie… ‎- Că Rusia ne urmărește?
‎Că toți ne urmăresc? Că e un test decisiv?
‎Fiindcă asta și e!
‎Firește că e.
‎De când Rusia a atacat Ucraina, ‎toate statele NATO așteaptă să vadă
‎dacă am vorbit serios când am spus: ‎„Un atac asupra unuia e asupra tuturor.”
‎O țară membră a fost atacată.
‎Nu e incidentul care va distruge alianța.
‎De ce nu? O alianță nu înseamnă nimic.
‎E doar o promisiune, cum am făcut ‎și cu Jason Slavick la zece ani.
‎- Dacă ești atacat, vin. ‎- Sunteți aici.
‎Nu, acum vin cu o flotă de atac.
‎Sau cu judecată.
‎În Bagdad au intrat 50.000 de soldați ‎britanici fiindcă noi le-am cerut.
‎Și a urmat o perioadă ‎în care am fost interesați doar de noi.
‎Domnule, nu faceți asta ‎ca să ne restabiliți reputația în lume.
‎Asta-i bună! Dar de ce fac asta?
‎Vă temeți că dușmanii vă consideră ‎prea bătrân și fragil
‎ca să trimiteți americanii la război.
‎Oamenii te plac?
‎Grijile vă sunt îndreptățite.
‎Brazilianul ăla arogant care vă propunea ‎pauze de pipi o dată la 15 minute la G20
‎a resuscitat zvonurile despre incontinență ‎spulberate de echipa dv. în șase luni.
‎Și nu e un fleac, mai ales ‎când aveți de-a face cu Rusia și China.
‎Orice lider care se uită la dv. ‎și-și vede propria vârstă
‎își dorește să vă zdrobească.
‎Dar e dezastruos în proporție de 49%.
‎Potențialul unui război cu Iranul ‎e dezastruos în proporție de 51%.
‎Asta înseamnă că eu câștig cu 2%.
‎Un om înțelept a spus cândva:
‎„Deciziile ajung pe biroul președintelui ‎doar dacă sunt situații 49-51%.
‎Îmi petrec timpul tăind firul în patru, ‎dar asta e slujba pe care mi-am dorit-o.”
‎Eu am spus asta.
‎Serios?
‎Parcă erai singurul om din lume ‎care nu mă pupă în fund.
‎Billie!
‎- Președintele își cheamă șefa de cabinet. ‎- Sunt aici, am auzit, cum stăm?
‎Fără vase. Adu mașina.
‎Plecăm în două minute.
‎- Mai multe detalii? ‎- Ea câștigă, eu pierd.
‎S-o spele careva, arată ridicol.
‎Caută-l pe ministrul Apărării!
‎Niciun vas nu pleacă în Golf.
‎Să nu zboare înapoi cu mine, ‎o să se poarte de rahat.
‎Am nevoie de o mașină spre Heathrow ‎pentru ministrul Apărării.
‎A încercat să demisioneze.
‎Zi-i să fie mai dură!
‎Hei!
‎Sună-mă marți, ‎să vorbim despre cealaltă chestie.
‎Doamnă, îmi pare rău, dar n-o să meargă.
‎Poftim?
‎Trebuie să refuz.
‎Da, știu.
‎Te descurci grozav.
‎Dar termină cu prostiile alea cu demisia, ‎că mă scot din sărite.
‎N-am timp de așa ceva.
‎Subtitrarea: Lucia Elena Popovici