AZ ELŐZŐ RÉSZBEN
A pokoltüzes szövegével Trowbridge megütötte a főnyereményt.
Az elnök mellett állva újra el fogja mondani.
Odaküldünk egy anyahajóegységet, Bahreinbe visszük őket.
Süllyed a hajó.
Miért nem szólt nekem, hogy süllyed a hajó?
Mert nem süllyed.
Ha ég a ház, akkor mondja azt!
Ég a ház!
A miniszterelnök miatt támadás érheti az amerikai haditechnikát és csapatokat.
Hallel először beszélve nevetségesen hangzott,
most, egy hónapra rá zseniálisnak tűnik.
- Egy hónapja hívott. - Az alelnökségről van szó.
- Azt akarod, hogy gondoljam meg? - Igen.
Mikor azt mondtad, befejeztük…
- te komolyan gondoltad? - Nem.
Lerohanják az Ötödik Flottát?
Feltesznek egy RPG-t egy halászhajóra, és célpontot keresnek.
- Hogy állunk? - Nem lesznek hajók.
Remekül csinálja. Csak felejtse el, hogy lemond!
Baromira idegesít. Nincs rá időm.
A DIPLOMATA
- Jó reggelt! - Örülök, hogy látom, uram.
Még nem jött le?
Köszönöm.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Vegyen nyugodtan!
Fel vagyunk dobva.
Ahhoz képest, hogy kaptam a nejemtől egy monoklit.
Nem akartam említeni.
Rendes öntől.
Szóval hogy áll a… Tudja.
- A dolog? - Igen.
Kate-tel?
Ne féljen már ennyire!
A mi utunk zötyögős.
Üdv!
Jó reggelt!
Még semmi hír róla?
Az újságokban nem.
Várjuk, mikor esik a fejünkre egy elefánt.
Jó reggelt!
Üdv!
A tel-avivi iroda megtudta,
hogy a brit kormány visszahívná a nem létfontosságú személyzetet
a teheráni követségükről.
És figyelmeztetnék a brit állampolgárokat.
Hogy menjenek el?
Igen.
- Nem Irán tette. - Valóban nem.
Akkor miért csinál a brit kormány úgy, mint egy háború megindítása előtt?
Talán így tartja Trowbridge életben az iráni fenyegetést.
Más tette. Nem akarja tudni, ki volt?
Irán jó célpont.
Mindenki tajtékzik tőle.
Fél, hogy esetleg Kanada volt?
Az senkit sem zavar, mert imádják Kanadát?
Látta a ma esti gálát a naptárában?
Ott megkérdezheti a briteket a teheráni követségükről.
Adjon esélyt nekik, hogy elmondhassák!
- Nem ezzel kéne foglalkoznunk. - Asszonyom!
Az összes hírszerző szolgálattal kapcsolatban állunk. Kiderítjük, ki tette.
Nem derítjük ki. Az iráni hírszerzéssel nem tárgyalunk.
- Velük nem. - De ők ott a legjobbak.
- Egyedül őket nem kérdezzük. - Beszélnénk újra Shahinnal.
De valaki szerint ezzel gyengítenénk a külügy által évtizedekig szövögetett,
sérülékeny kapcsolati hálót.
Nem üzenhetnénk nekik? Valamilyen jól látható, mégis rejtett módon?
- Maguk tudnak ilyet? - Persze.
Irán figyeli, amit a kereskedelemről mondunk.
Üzenhetnénk egy beszédben.
Igen. Rossz ötlet?
Nem. Jó ötlet. Asszonyom…
Azt mondta, van egy bizalmas forrása a brit kormányban.
Fel tudná hívni?
Hogy terveznek-e kimenekítést Iránból?
Tel-Aviv forrása megbízható, de amíg nincs megerősítve,
nem idegesíteném Washingtont.
- Nem. - Oké.
Megijedne. Teljesen új forrás… Nem is forrás.
Értem. Nemet mondott.
Viszlát!
Rendben, és ehhez mit szól?
„Folytatnunk kell a fegyverkereskedelmet Törökországgal. Az a jó döntés
Törökországnak és a szövetségeseinek, ha rendezzük a nézetkülönbségeket,
- és egyesítjük az erőforrásainkat.” - A törökök a szövetségeseink, Irán nem.
Senki sem fogja érteni, csak a törökök és Irán, de ők igen.
Az erőforrások megosztása nem jó. Legyen „nyílt és célirányos eszmecsere”!
A törökökkel és a szövetségeseikkel.
Az atomtárgyalásokon az irániak a lényeg előtt mindig
nyílt és célzott eszmecserét emlegettek.
Azt jelentette: dumáljunk hátul, a kukáknál!
Oké, jobb. Helyezzük el valahol!
- Tényleg a kukánál találkoztak? - Igen.
Köszönjük.
Beszéltem ma Billie-vel. Azt mondta, ön gondolkodik rajta.
- Az alelnökségen? - Igen.
Gondolkodom rajta.
És?
Nemet mondtam.
De mintha nem értenék.
Igen, nagyon lelkesek.
Mondja meg nekik, hogy válok!
Na és ha ez…
Tudja. Minden kapcsolat nehéz.
A kurva életbe!
Köszönjük.
Nem kell.
- A cipő miatt. - Világos.
Elnézést!
Ez a gazdag történelmű intézmény…
Támogatom a hazai gyártást és a Kínától való függésünk csökkentését,
de ha a kormányaink csak azért vezetik be ezt a kezdeményezést,
hogy úgy tűnjön, mintha lépnének,
akkor öt év múlva egy félig megépült plázám lesz.
- Egy félkész… - A. D. Tyler!
Nagyon sajnálom. Őt most el kell rabolnom.
- Elnézést. - Sajnálom.
- Kiment a török üzenet. - Törökországról.
- Hol? - Aspeni Biztonsági Fórum.
„A nyílt és célirányos eszmecsere
jó választás Törökországnak és a szövetségeseinek.”
- Vette valaki? - Öt perce volt.
Mennyi idő kell hozzá? Egy hét?
- Gyere velem! - Mi? Mi van?
- Táncolni fogunk. - Nem.
Egy hét múlva kirúgsz. Csináljunk egy jó műsort!
Édes istenem!
Ilyenkor látják ám az arcod.
Ez Stuart ötlete volt?
Nem.
Házassági tanácsadónak hiszi magát.
- Ki, Stuart? - Aha.
Aranyos.
Nem az.
Gyönyörű.
Oké.
Köszönjük szépen a November Greensnek. Csodaszép volt!
- Hölgyeim és uraim! - Asszonyom!
- Nagy megtiszteltetés… - Köszönöm.
…hogy körünkben üdvözölhetem Nicol Trowbridge miniszterelnököt.
Köszönöm. Hálásan köszönöm.
Abban reménykedve jöttem, hogy emelhetem majd a poharam…
a Brit-Amerikai Üzleti Szövetség 50 éve tartó, ragyogó barátságára.
Sajnos, egy másik hírrel érkeztem.
Most értesültem arról, hogy Rayburn elnök úr,
az USA elnöke…
aki korábban támogatást ígért egy igencsak bonyolult küldetésben
a tengeren lévő honfitársaink megmentésére…
visszavonta az ígéretét.
Ez fáj.
Így most el kell köszönnöm.
A… sokkal vonzóbb
és jóval bölcsebb Mr. Pelham-Voight
fog beszélni a nevemben, és…
én a figyelmem inkább a fiainkra és lányainkra fordítom…
- és hazahozom őket. - Igen!
Úgy van!
Viszonozni fogjuk a tüzet, és megvédjük a szigetországunkat.
Ha a barátaink eliszkolnak…
egyedül visszük véghez.
Ez a beszéd!
Hát, már tudjuk, miért hívott meg.
- Jó reggelt, Mr. Hayford! - Jó reggelt!
- Hogy van, uram? - Remekül. Köszönöm.
Jó reggelt!
- Mi a helyzet? Éhes? - Nem utasítok vissza egy kis kávét.
Minden karikatúra Rayburnt ábrázolja mint patkányt a süllyedő hajón.
MEGKOPOTT A „KÜLÖNLEGES KAPCSOLAT”
Az egyiken hetyke kis fejest ugrik.
Fürgének ábrázolják.
- Ne zavartassa magát! - Az nem az enyém.
- Üdv! - Jó reggelt!
Mennyire vészes?
Az elnök bocsánatkérést vár Trowbridge-től.
Trowbridge pedig az elnöktől várja ugyanezt.
Hallottam, hogy Rayburnt „Tréburn” elnöknek becézik.
Megemlíti valaki, hogy Trowbridge
jó ideje tudta, hogy nem küldünk hajókat? Mióta is?
- 48 órája. - Egész hétvégén.
Mielőtt friss hírként tálalta.
A sajtó nem tudja.
Kipréselt egy könnycseppet is a szeme sarkából. Látta?
- Profi. - Szivárogtassuk ki!
A sajtónak?
Szemét húzás.
- Meglépjük? - Attól függ, hogy alakul a mai nap.
Rayburn nem kérhet bocsánatot. Nem hazudott, csak visszalépett.
Felhívjuk a biztonsági tanácsot és a washingtoni brit nagykövetet.
- Kitalálunk egy kölcsönös visszakozást. - Jó.
Jött válasz Irántól?
A titkos üzenetünkre?
Talán túl titkosra sikerült. Nem látszott eléggé.
Ez… eltarthat egy darabig.
Nem akarok az alelnökségről beszélni.
Rendben.
Mr. Wyler miatt?
Akkor megfontolná, ha a házassága…
Nem döglődne?
Ha nem jelentene problémát.
De problémát jelent.
Az emberek megállapodásokat szoktak kötni.
Mint például?
Bármit, ami…
beválik.
Csak… nem tudom, hogyan válhatna be, mármint…
hogyan működne?
Külön hálószoba. Külön élet. Szakmai kapcsolat.
És a szex?
Ahogy akarják.
Önök hozzák a szabályokat.
Mondjuk, hogy csak szájjal lehet?
Asszonyom, ön szórakozik velem?
Meg akartam kérni, hogy rajzolja le.
Sajnálom.
Nem az én dolgom.
Elnök akar lenni. Hal.
Nem lesz az.
- Kiegyezne az alelnökséggel is. - Az sem lesz.
Gondolja?
Ha belőlem alelnök válik,
ő majd csendben vak gyerekeknek segít balettot tanulni?
Lesz egy munkája.
Az, amit ön szán neki, és semmivel sem több.
Ha a balettozó gyerekek, rendben. Ha…
Ukrajnáért felelős különmegbízott. Ezt választaná.
Nem szabad, hogy ő akadály legyen.
Az nem jó.
Láthatóan ő is igyekszik, hogy összejöjjön ez a dolog.
És okos. Tudja, hogy nem fognak működni a trükkök, amiket bevetett itt…
Az első napomon?
Aztán a második napon?
És a második nap második felében?
Nem tudtam.
De némi előkészülettel biztosan kordában lehet őt tartani.
Azt hiszem, maga nem figyelt.
- Mi is a neve? - Alysse.
Olvassa az e-mailjeimet?
Ezt ön dönti el. Vayle-nek megszűrte a leveleit.
Szerintem most is. De nem kértem rá.
Jó, beszélek vele. Alysse…
Nem tetszik, hogy mások döntik el, mit olvasok.
Az e-mailjei.
Értem. Nagyon sajnálom, asszonyom.
- Látni akarom, mit rostált ki. - Jó. De nem rostáltam ki semmit.
- Nem? - Nem.
- Láttam az összes e-mailt? - Igen.
- Az előbb bocsánatot kért. - Sajnálom.
- Pedig nem csinálta. - Akkor is sajnálom.
- Ne kérjen bocsánatot, ha nem hibázott! - Jó. Sajnálom.
- Mit? - Rendben.
A külügyminiszter bekérette Irán nagykövetét.
Gondolom, egy elfenekelésre.
Dennison?
Az iráni védelmi miniszter a Twitteren háborog.
A külügy biztos megküldte. Látni akarom.
Jó.
Ez a női generáció mindenért bocsánatot kér.
Gloria Steinem forog a sírjában.
Ő még él.
Gloria Steinem.
Nekünk nem továbbították.
Megegyeztünk, hogy együttműködünk.
Így van.
Jó nagy cirkusszal a bizalmába fogadott,
és a segítségemet kérte.
- Igen. - Ahonnan én jövök,
ott egy nagykövet beidézése nyilvános rosszallás.
Üzenet.
Így üzentünk Kabulban, mielőtt tankokat küldtünk oda.
Itt is így megy.
Mi másolatot küldünk a szövetségeseinknek a nagy diplomáciai lépésekről…
Kezdem elveszteni a fonalat.
Mi a szarért nem szólt nekem, hogy bekéreti az iráni nagykövetet?
Nem kérettem be.
Akkor ki volt?
Úgy mondom, hogy ön is biztosan megértse.
Büdös fingom sincs, miről beszél.
- Asszonyom, segíthetek? - Nem.
A török üzenet.
Vették.
Vették!
Merre is van a CIA?
HAMIS VÁD
Megértették a utalást. Védelmet kérnek. Hogy a britek követeljenek egy találkozót.
Ha ez igaz, akkor rohadt ügyes.
Igaz.
Legrosszabb esetben mégsem igaz,
a külügyminiszter találkozik az iráni nagykövettel,
- és nyugalomra int mindenkit. - Meg ön.
A külügyminiszter és ön.
Én nem…
Nem. Fura volna.
- Kit érdekelne? - Őt. A külügyminisztert.
Nem kérhetem meg…
Nem.
Atyaég! Ő az.
- Tessék? - Tévedek?
- Miben? - Nem tévedek. Ő a különleges barát.
Istenem, nem tévedek!
Egyikünknek sem jó, ha maga tudja, ki a különleges barátom.
Lehet, de ő Austin Dennison.
- Jézusom! - Ez teljesen jó nekünk.
Először is…
gratulálok, hogy a kibaszott külügyminiszter a bizalmába fogadta.
- Ne rontsa el! - Miért rontanám el?
Mert folyton ezt csinálják. Saját forrásokat akarnak.
- Kik? A CIA? - Igen.
Ön és az első beosztott előálltak egy tervvel.
Kiküldtünk egy kódolt üzenetet. Válasz érkezett rá.
És egy fejes, aki segítséget kért öntől egy meggondolatlan vezető leállításához,
döntő hírszerzési információkat szerezhet.
Maga szerint tényleg nem most kéne lépni?
Mennyire fontos a kétórai Healy-találkozó?
- Közepesen. - Mondjuk le!
Asszonyom?
Asszonyom!
- Két óra jó lesz. - Remek.
- Nem jó a két óra. - Miért?
Mert nem.
És ha most mennénk?
Mi folyik itt?
Irán reagált a törökországi dologra.
Nem kérették be őket.
Szentséges… Ejha!
Dennisonnak most tényleg be kell kéretnie. Őszerinte meg ott a helyem.
- Mert mindent elrontok. - Igen.
Mert látnunk kell, mit hoznak.
A britek Teherán evakuálását tervezik,
de nekünk nem szólnak.
Várhatóan nem osztják meg az infóikat.
- Elvihetjük a nagykövetet fél órára? - Kik?
Dennison kettőkor a Durbar Courtnál lesz. Összefuthatok vele.
Odavitetem az egyik emberemmel.
Ezt telefonon nem beszélheti meg.
- Ha most lesz, akkor pisilnék. - Pisiljen!
Nem kellett pisilnem, de most, hogy mondta, már kell.
Nekem meg kuláznom kéne. Jöjjek?
Hogy van a nagykövet?
Jól.
Nyugodtnak látszik. Úgy csinál, mintha telefonálna.
Vagy tényleg telefonál.
- Figyeli magát? - Igen.
Jó. Persze. Összehozhatnánk egy teázást
vagy akár egy ebédet a tejtermelőkkel,
a fejőlányokkal, Böske tehénnel, a végén meg kinyírhatnám magam.
Visszahívlak.
A francba!
Basszus!
Nagykövet asszony?
Mekkora kupit csinálok!
Nahát!
- Mi az? - Nagyon természetes.
Kéresse be az iráni nagykövetet!
Információkat adnak nekünk.
- „Nekünk”? - Nekem is ott kell lennem.
Teljesen kizárt.
Csak az iráni nagykövet tud majd rólam.
Van egy hátsó lépcsőház. Bejuttatnak.
Kik? A CIA?
Amikor segítséget kért, ugye tudta, hogy segíteni fogok?
Nem egy külföldi hírszerző szolgálatra gondoltam az íróasztalomnál.
Egyedül én leszek még a szobában.
Ha úgy dönt, hogy megbízik bennem, ez az a pillanat.
Örvendtem, miniszter úr.
Szerintem sikerült.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Szia!
- Ő hívott? - Nem.
Felkészülés arra a dennisonos dologra. Beszéltünk róla tegnap.
- Miféle felkészülés? - Hoztam neki egy kamerát.
Pici.
Ő nem CIA-ügynök.
Tudom.
Ez egyre inkább egy hírszerzési akció.
Ha tehetném, mást küldenék. Magamat.
És ha elszúrja? Vagy meglátja ott valaki?
Diplomataként van jelen.
A külügyminiszternél, aki bekéreti magyarázatra
egy másik nemzet nagykövetét? Nem igazán.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Ez nevetséges.
Eltűntek a blézereim. Ilyenekre cserélték le őket.
Sok fotó készül majd önről.
A stylist úgy gondolta, nem árt egy kis változatosság.
Itt olyan, akár egy polc!
Nem.
Mint a falusi asszony, aki jön és szoptat, ha az anya meghalt a szülésben.
Jó reggelt, uram!
- Visszajövök. - Semmi baj.
Hírszerzési megbeszélésed van. Nekem csak ez kell.
- Hal! - Igen?
Látják?
Na, már megint.
Én is megmondanám, ha úgy néz ki, mint egy falusi asszony.
Most, hogy tudom, mit kell nézni.
Ha olyan lenne a kapcsolatunk, megmondanám.
Rendben. Köszönöm.
És elfelezhetem önnel a muffinomat, hogy reggelizhessen,
bár nem szokott reggel enni.
Nem egyedül csak Mr. Wyler áll ön mellett.
Csak ő és maga meg Billie
mind összekötik ezt a házasságot az alelnökséggel,
ami szerintem hamis kép.
Az a lényeg, hogy önnek nem kell túlélnie egy választást.
Vagy ha mégis,
az amerikaiaknak nem újdonság egy válás, túlteszik magukat rajta.
Ha Billie beszélni akar velem, hívjon fel!
Maga egy felnőtt külügyi tisztviselő.
Rengeteg időt foglalkozik a házasságommal és a ruháimmal.
Mert jól csinálom.
Nem azért csatlakoztam a külügyhöz, hogy világot lássak.
Hanem hogy elmenjek Washingtonból.
Kampányokat vezettem. Billie-vel.
Ha végül megnyered az elnöki széket, és látod, ahogy a bíróság elveszi…
Igen. Billie kemény, ő…
Visszaült a nyeregbe. Én nem bírtam volna ki még egy kört.
- Na ja. Szívás. - Az.
De ha lenne lehetőségem bejuttatni valaki jót
titkos mozgósítások, újraszámlálások nélkül…
Nem szabad, hogy Mr. Wyler legyen az ok.
Ha ön válni akar, váljon el!
Stuart, maga nagyon jó ember.
Nem vagyok az.
Meghallgatta önt a szabad világ vezetője, és hátraarcot fújt.
- Kíváncsi a maga véleményére. - Hal véleményére kíváncsi.
Hülyeség. Elnézést, asszonyom, de ez hülyeség.
Nem azt akarja tudni, mit gondol Hal.
Dehogynem. És jól teszi.
Hal korunk egyik legnagyobb külpolitikai elméje.
- Kész nyerőcsomag vagyunk. - Jézusom!
Nem. Én is részt veszek benne, értem. Sokat hozzáteszek.
Nem a béka feneke alatt figyel az önbecsülésem.
Billie mesélt erről, mielőtt maga idejött.
Önről.
Nem Hal Wylerről.
És őrültségnek hangzott.
Aztán megismertem magát, és még nagyobb őrültségnek tűnt.
De már kezdem érteni.
Hallottam, Billie miért akarja.
Billie tudja, hogy Hal és én válunk?
- Elmondta neki? - Nem.
Mondja el!
És meglátja.
Rayburn, Billie…
Hal nélkül nem kellek nekik.
Wyler nagykövet asszony az Egyesült Államokból
és Stuart Hayford, a londoni külképviselet első beosztottja.
Az ENSZ-rendezvényre.
Van egy ajtó a folyosó végén, a mosdók után.
- A hátsó lépcsőházra nyílik. - Köszönjük.
Minden kész.
Elszaladok a mosdóba. Ön itt marad?
Igen, asszonyom.
- Odabent találkozunk. - Jó.
Külügyminisztérium. Miben segíthetek?
Dennison miniszter úr nem elérhető, de szeretett volna beszélni önnel.
TŰZVÉDELMI AJTÓ - ZÁRVA KELL TARTANI
- Hamarosan itt lesz. - Rendben.
Esetleg várja meg odabent!
És aztán? Pattanjak elő?
Jó. Várhatja annál a széknél is,
úgy nem látja majd magát, mikor kinyitom neki az ajtót. Rendben.
Mindig van süti?
Gond?
Egy magyarázatkéréshez?
- Igazából nem az. - De annak kéne látszania.
Nem a süti az árulkodó jel.
Hanem a sarokban ólálkodó amerikai nagykövet.
- Hogy megy neki? - Elkezdődött.
Többet nem tudok.
Ott maradsz, ugye?
Igen. Persze.
- Ne legyél idegbajos! - Nem vagyok.
De ha rabló-pandúrosat játszol a nagykövettel,
előbb kérdezz meg engem!
Sajnálom.
Nem is.
De igen. Szemét húzás volt. Szarul érzem magam miatta.
Ne menj Kairóba!
Mi van?
Nyugodtabban hangzik?
Ez most mit is jelent?
Nem akarom, hogy elmenj.
Nem kéne elmenned.
Azt hiszem, munka közben belezúgtál a nagykövet asszonyba,
és érted, miért egyedülálló lehetőség ez.
Mondtam korábban, csak nem hittem benne, de már hiszek.
És szerintem maradnod kéne.
Miattam is.
Halló?
- Készen áll? - Igen.
Hajjar nagykövet úr,
örülök, hogy a nehézségek ellenére végre találkozunk.
Megtiszteltetés, Dennison miniszter úr.
Ő a nagykövet úr helyettese, Farid Namazi úr.
Köszönöm, hogy eljött.
Ha nem gond, beszélhetnék négyszemközt a nagykövet úrral pár percet?
Rendben. Addig olvasgasson egy magazint!
- Tessék. - Köszönöm.
Hajjar nagykövet úr, bemutatom…
Tudom, ki ő.
Ez rendkívül rossz döntés volt.
Senki sem tud róla. Még a saját stábom sem.
Kérem, foglaljon helyet.
Sosem egyezett volna bele a kormányom.
Javaslom, ne mondja el nekik.
Wyler nagykövet asszonynak köszönhető, hogy nem történt válaszcsapás.
Az amerikaiak ebben az esetben óvatosságra intettek.
Van gyufájuk?
Gyufásdoboz!
Meg kell adnom egy nevet.
Vélhetően ez a személy irányította a támadás megszervezését.
És ő adta hozzá a pénzt.
Ismerik ezt az embert?
Mármint…
OROSZ ZSOLDOSOK
Igen.
Hogy gyanúba keverjenek mindenkit ebből az országból.
Értjük.
Nem értik.
A veszély…
Jelentős.
A szövetségeseik vagyunk.
Biztos ebben?
Szankció szankció hátán. Maguk megbénították a gazdaságunkat.
- Ők fontosak kereskedelmi partnerként. - Létfontosságúak.
Önökre akartak kenni egy angolok elleni támadást.
Ez a mi problémánk. Nem a maguké.
Megkérdezhetem, honnan van az információ?
A kezünket nyújtjuk, de a karunkat akarják.
Bocsánatot kérek.
Tudom, hogy ön óriási kockázatot vállal.
Nem magamért aggódom.
- A hazám… - Hogyne.
Kér valamit inni? Vizet?
- Teát? - Teát.
Mi lenne, ha leülnénk?
- Köszönöm. - Szívesen.
Ha azt hiszi, hogy az oroszok nem állítottak rám valakit, hogy…
Senki sem fogja tudni, hogy ez öntől jött.
Senki?
Ha egyvalakinek mondom el, titok. Ha kettőnek, nyilvános hír.
Úgy gondoljuk, hogy önökre akarják terelni a gyanút.
Ne önök fizessenek meg az agresszióért…
Nagykövet úr, jól van?
Hívjon orvost!
Nagykövet úr!
Vészhelyzet a külügyminisztériumban.
- Elájult. - Összeesett itt valaki.
- Nem kap levegőt. - Szóljon az emberének!
- Mondja, hogy nagy baj van! - Nem hívhatom be.
- Ön nem lehet itt. Menjen ki! - Jó.
Hátul. Gyorsan!
Namazi úr, a nagykövet úr összeesett. Jön már az orvosi segítség.
Nehezen kap levegőt, és…
Odabent van.
Igen, bent, a külügyminiszternél.
Minden rendben?
Nem, hölgyem. Kérem, adjon egy percet.
Igen, most érkeztek meg.
Fogalmam sincs, szed-e gyógyszert.
- Uram? Uram, hall engem? - Nem lélegzik. Defibrillátort kérek.
Kezdem a kompressziót.
Az épületben voltam. Láttam őket rohanni.
Uram, nyissa ki a szemét!
- Kellene egy tolmács. - Nyissa ki a szemét!
- Kész. - Namazi úr!
Kérem, menjen hátrább.
Namazi úr! Kérem.
Sokk következik.
Újratöltés.
- Hozna Namazi úrnak vizet? - Hogyne.
Sokk következik.
Folytassuk a kompressziót!
Negyven tenekteplázt!
Ötven amiodaront!
Nagyon figyeljen rám!
Nem él.
Már halott.
Tovább kell dolgozniuk rajta. Itt nem halhat meg.
Muszáj a kórházban halottnak nyilvánítaniuk.
Kivisszük.
Kapjon oxigént!
A St. Thomasba megyünk vele.
Szóljanak rádión a sürgősségi csapatnak!
Kérem, álljanak félre! Köszönöm.
- Itt a lift? - Igen, uram.
A déli bejáratnál áll a mentő.
Utat kérnénk. Elnézést.
- A követséget itt és Teheránban. - Kormányfőt.
Kiderítem Hajjar feleségének a számát.
- Oroszországról semmit! - Nem. Az nem jöhet tőlünk.
A hírszerzésnek kell elhintenie, és valahogy máshogy.
- Ne feledje, beteg! Nem halt meg. - Jó. Kórházba viszik.
Ott van? Sürgősen beszélnem kell vele.
Katherine Wyler nagykövet a külügyből. Vészhelyzet.
Kapcsolná nekem Pauline-t?
Az akciók, hogy megvédjük Kína…
KATE WYLER ÜZENET
Mi a szar?
Howard, hívd fel Tom Libbyt az MI6-tól!
Csak bátran!
Felhívta Ganont?
Én hívjam Ganont?
Ha akarja.
Nem akarom.
A rohadt életbe!
Köszönöm.
Hogyhogy még nem nyilvánították halottnak?
- Minél később, annál jobb. - Igen?
Kevésbé olyan, mintha ön mérgezte volna meg.
Maga szerint ezt mondják majd? Na igen.
- Nem maga volt, ugye? - Menjen a picsába!
Maga volt?
Nem a stílusom.
Jézusom!
A fasz oroszok!
Igen, ez rossz.
Nagyon rossz.
Mi a faszért lőnek a hajóimra?
Mi a retkes faszért?
Bocsánat.
- Nagyon sajnálom. - Mi az?
Egyrészt, folyton azt mondja, hogy „fasz”, ami…
bűbájos magától, és…
A fasz oroszok voltak!
Oroszország megtámadta az Egyesült Királyságot.
Mi ebben a vicces?
Azt hiszi, csak az én országomnak nyűg az a szarkupac atomhatalom?
A maguk baja is.
- Tudom. És nagyon rossz. - Akkor ne nevessen!
Talán nem próbálom abbahagyni?
- Töltsön még egyet! - Gondolja, hogy segít?
Meg kellett volna ágyaznunk a szesznek a pocakjában.
Egyen egy sütit!
Borzalmasan néz ki.
Nagyon finom.
Száraznak látszik.
Mert mártogatni kell.
Mérgezett teába.
- Nem vicces. - Nem az.
- Nem vicces. Tényleg nem. - Nem vicces.
- Jaj, istenem! - Semmi baj.
- Minden rendben. - Sajnálom.
Ez életem legszebb napja: látni, hogy maga önt ki valamit, és nem én.
- Mekkora idióta vagyok! - Semmi baj.
- Ki tudjuk… - Megszárad.
- Igen, ki lehet… - Aha.
Vettem egy kalapot.
Mitzka?
Uramisten! Ezer éve!
Most jöttem vissza Romániából.
Nem Irán támadta meg az anyahajót. Oroszország volt. Lenkov emberei.
Nem tőlünk tudjátok, nem a britektől.
Gyönyörű a hajad, csináltál vele valamit?
Mindig ezt mondod, ha találkozunk, pedig ugyanolyan a hajam.
A feliratot fordította: Gelléri Péter