I TIDIGARE AVSNITT
Helveteseld över Teheran gav Nicol Trowbridge ett lyft.
Står han bredvid presidenten, säger han det igen.
Vi skickar hjälp till Persiska viken. Fartyget sjunker.
-Varför sa ni inte att fartyget sjunker? -Det är inte sant.
-Om huset brinner säger man det! -Huset brinner.
Premiärministern lägger grunden för en attack mot amerikanska trupper.
När Hal och jag först pratade lät det löjligt, men en månad senare…
-För en månad sedan! -Det är vicepresidentskapet.
-Vill du att jag funderar? -Ja.
När du sa att det var slut…
-…menade du det? -Nej.
-Tror ni att de omringar vår flotta? -De lastar granatgevär på en fiskebåt.
-Hur går det? -Inga fartyg.
Det går jättebra. Försök inte säga upp er.
Det gör mig förbannad. Jag har inte tid för sådant.
-God morgon. -Trevligt att ses, sir.
Är hon fortfarande uppe?
Tack.
-God morgon! -God morgon!
Ta för er!
-Ni är munter. -För en kille som fick på käften av frun?
-Jag tänkte inte ta upp det. -Klokt.
Så hur…?
-Går det? Med Kate? -Ja.
Se inte så rädd ut. Vi vandrar på en ojämn stig.
-Hejsan! -God morgon!
-Inget än? -Inte i tidningarna.
Som att vänta på att få en elefant i huvudet.
-God morgon! -Hej!
Hej!
CIA i Tel Aviv fick ett tips.
Britterna kan kalla hem personal från ambassaden i Teheran
och utfärda en varning till britter.
-Om att lämna landet? -Ja.
-Det var inte Iran. -Nej.
Varför gör brittiska regeringen sådant man gör innan man inleder ett krig?
Kanske ett sätt att hålla liv i Iran-skräcken.
-Vill han inte veta vem som gjorde det? -Iran är en bra måltavla.
-Får folk att hetsa upp sig. -Är han rädd att det är Kanada?
Då blir ingen arg, alla älskar Kanada.
Såg ni galan på schemat i kväll?
Ni kan fråga britterna om ambassaden i Teheran.
Ge dem en chans att underrätta er.
-Inte vad vi borde fokusera på. -Vi pratar med alla underrättelsetjänster.
Vi hittar den skyldige.
Vi pratar inte med iransk underrättelsetjänst.
-Nej. -Den bästa i regionen.
-De enda vi inte frågar. -Vi skulle kontakta Shahin…
…men någon sa att det skulle förstöra den sköra väv av relationer
som utrikestjänsten byggt under många år.
Kan vi ge dem ett meddelande, gömt mitt under näsan liksom?
-Sådant gör ni väl? -Visst.
Iran följer allt vi säger om handel. Kanske en signal i ett tal?
-Ja. Är det en dålig idé? -Nej. Det är en bra idé. Ma'am…
Ni sa att någon i Whitehall anförtrodde sig. Kan ni ringa dem?
Om huruvida de ska evakuera från Iran?
Tel Aviv fick det från en trovärdig källa, men jag vill inte hetsa upp Washington än.
-Nej. -Okej.
Han lär bli skrämd. Han är ingen vanlig källa.
Jag fattar. Du sa nej.
Hej då!
Vad sägs om det här?
Det är dags att återuppta vapenhandeln med Turkiet, för att komma överens
och förena våra resurser är rätt val…
-…både för Turkiet och dess allierade. -Iran är Turkiets allierade.
Ingen fattar förutom Turkiet och Iran.
Inte "förena resurser". Uppriktiga och fokuserade meningsutbyten.
Med Turkiet och dess allierade.
I kärnvapensamtalen sa Iran det när de kom till saken.
Då träffades man vid soptunnorna och pratade.
Bättre. Vi försöker få in det.
-Vid soptunnorna? Verkligen? -Ja.
Tack.
Jag pratade med Billie i dag. Hon sa att ni tänkte på saken.
-Vicepresidentskapet? -Ja.
Nu tänker jag på det.
-Och? -Jag sa nej.
Det verkade inte nå fram.
-De är entusiastiska. -Säg att jag ska skilja mig.
Tänk om det är…?
Förhållanden är svåra.
För fan…
Tack.
Det går bra.
-På grund av skorna. -Förstått.
Ursäkta mig.
Institutionens rika historia…
Jag stöder inhemsk produktion och minskat beroende av Kina
men om våra regeringar bara introducerar initiativet
för att verka handlingskraftiga har jag en halvfärdig galleria om fem år.
-Någon halv... -AD Tyler.
-Ursäkta, jag måste stjäla henne. -Ursäkta.
-Kommentaren om Turkiet är ute. -Landet.
-Var? -Aspen Security Forum.
"Uppriktiga och fokuserade meningsutbyten är bra för Turkiet och dess allierade."
-Har någon reagerat? -Det har gått fem minuter.
Hur lång tid tror du det tar? En vecka?
-Kom med mig. -Va?
-Vi ska dansa. -Nej.
Du kör ut mig om en vecka. Nu ger vi dem en show.
-Herregud. -Du vet att folk ser dig?
-Är det här Stuarts idé? -Nej.
-Han tror att han är äktenskapsrådgivare. -Tror Stuart? Vad gulligt.
Inte alls.
Så fina.
Okej.
Tack ska ni ha, November Greens. Det där var härligt!
-Mina damer och herrar… -Ma'am.
-…det är en ära… -Tack.
-…att hälsa premiärminister Nicol Trowbridge välkommen!
Tack! Jag uppskattar det.
Så jag hoppades komma och höja ett glas
för den brittisk-amerikanska affärsalliansens 50 år långa vänskap.
Sorligt nog har jag något annat att meddela.
Jag fick just veta att president Rayburn
av USA…
…som hade utlovat stöd till ett komplext räddningsuppdrag till havs…
…drog tillbaka löftet.
Det svider, inte sant?
Så jag måste säga adjö.
Den mer tilltalande och betydligt visare mr Pelham-Voight
ska tala å mina vägnar.
Jag riktar uppmärksamheten mot våra söner och döttrar…
-…och åt att få hem dem. -Ja.
Bravo!
Med eld mot eld ska vi försvara ön som är vårt hem.
Om våra vänner sviker oss…
-…gör vi det ensamma. -Bravo!
Nu vet vi varför han bjöd dig.
-God morgon, mr Hayford! -God morgon!
-Hur står det till i dag? -Bara bra.
God morgon!
-Hallå där. Hungrig? -Jag säger inte nej till kaffe.
Karikatyrerna föreställer Rayburn som en råtta som flyr ett sjunkande skepp.
DEN "SPECIELLA RELATIONEN" TAPPAR GLANSEN
Han dyker lite käckt i en av dem. Det får honom att se pigg ut.
-Låt inte mig hindra er. -Det är inte till mig.
-Hej! -God morgon!
Hur illa är det?
Presidenten förväntar sig en ursäkt från Trowbridge och tvärtom.
Jag hör att de kallar presidenten "Ratburn".
Har någon nämnt att Trowbridge visste att vi inte skickade fartyg i…?
-Två dygn. -Hela helgen?
-Innan han tillkännagav det som en nyhet? -Pressen har inte korn på det.
Han hade en tår i ögonvrån. Såg du?
-Han är proffs. -Läck det.
-Till pressen? -Det är fräckt.
-Borde vi det? -Vi får se hur det går i dag.
Rayburn kan inte be om ursäkt. Han ljög inte, han bytte bara kurs.
Ni får prata med NSC och brittiska ambassadören i Washington.
-Prata om ömsesidig reträtt. -Okej. Någon reaktion från Iran?
-På vårt hemliga meddelande? -Det kanske var för hemligt.
Det kan ta tid.
-Vi pratar inte om vicepresidentskapet. -Okej.
Är mr Wyler orsaken?
-Skulle ni överväga det om inte… -Mitt äktenskap var över?
-Om det inte var problemet. -Det är problemet.
Folk har arrangemang.
Som vad?
Vad som än…fungerar.
Jag ser inte hur. Hur skulle det fungera?
Skilda sovrum. Separata liv. Ett yrkesmässigt partnerskap.
Sex eller inte?
Vad ni vill.
-Ni bestämmer reglerna. -Så bara oralsex?
Ma'am… Driver ni med mig?
-Jag tänkte be om en illustration. -Förlåt.
Det angår inte mig.
-Han vill bli president. Hal. -Det blir han inte.
-Han är okej med vice. -Han blir inte det heller.
Tror du att om jag är vicepresident
så jobbar han med att lära blinda barn dansa balett?
Han skulle ha ett jobb. Det jobb ni vill att han ska ha, inte mer.
Om det är barn och balett eller…
Särskilt sändebud till Ukraina, skulle han välja.
Han borde inte vara hindret. Det är inte rätt.
Han verkar vilja få det att fungera.
Men han är smart, han vet att han inte kan göra samma saker som här.
Som på min första dag? Och min andra dag?
-Och på andra halvan av min andra dag? -Jag visste inte.
Med vissa förberedelser kan han säkert hållas kort.
Jag tror inte att du har varit uppmärksam.
-Vad heter min person? -Alysse.
Läser hon min e-post?
Upp till er. Hon gjorde det åt ambassadör Vayle.
-Så är det nog, men jag bad inte om det. -Jag fixar det.
-Alysse! -Jag ogillar när andra avgör vad jag ser.
-Hennes e-post. -Javisst. Jag är ledsen.
-Jag vill se vad du sållade bort. -Inget.
-Inget? -Nej.
-Har jag sett all e-post? -Ja.
-Du sa "jag är ledsen". -Ja.
-Du gjorde det inte. -Jag är ändå ledsen.
-Var inte det om det inte är ditt fel. -Förlåt.
-För vad? -Okej.
Utrikesministern kallade på iranska ambassadören…
-…för vad jag förmodar är bannor. -Gjorde Dennison?
Den iranska försvarsministern twittrar om det.
Utrikesministeriet inkluderade nog oss.
Ja.
Kvinnor nuförtiden ber om ursäkt för allt. Gloria Steinem vänder sig nog i graven.
Hon lever i allra högsta grad. Gloria Steinem.
Vi fick inget mejl.
-Vi skulle ju samarbeta! -Det skulle vi.
Du gjorde en väldigt stor show av att anförtro dig och be om hjälp!
-Ja. -Där jag kommer ifrån…
…är det en offentlig tillrättavisning att kalla på en ambassadör.
I Kabul gjorde vi det innan vi skickade tankbilar.
Här också.
Man informerar sina allierade om stora diplomatiska steg!
Nu tappar jag tråden.
Varför sa du inte att du kallade hem ambassadören?
Det gjorde jag inte.
Vem var det då?
Låt mig tala på ett sätt du förstår.
Jag har ingen jävla aning om vad du pratar om.
-Kan jag hjälpa er…? -Nej.
Turkiet-kommentaren. De förstod.
De förstod!
Åt vilket håll är CIA?
FALSKT ANKLAGAD
De snappade upp meddelandet i talet. De ber om täckning.
De vill att britterna kräver ett möte.
-Är det äkta är det jävligt listigt. -Det är äkta.
I värsta fall är det inte äkta och utrikesministern möter ambassadören…
-…och säger att vi måste lugna oss. -Och ni. Utrikesministern och ni.
Jag… Nej, det är konstigt.
-Vem bryr sig? -Han. Utrikesministern. Jag kan inte be…
Nej.
Det var som fan. Det är han.
-Vad? -Har jag fel?
-Vad? -Han är din speciella vän.
-Herregud, jag har inte fel! -Det gagnar ingen att du vet vem det är.
Kanske inte, men det är Austin Dennison.
-Herregud. -Det gagnar oss absolut. För det första…
Grattis till att ha vunnit utrikesministerns förtroende.
-Var inte en förstörare. -Varför skulle jag?
Ni vill att allas källa ska vara er källa.
-Vilka, CIA? -Ja.
Ni kom på en plan med viceambassadören.
Vi skickade ett kodat meddelande. Det gav resultat.
En högt uppsatt motsvarighet som bad om hjälp med en vårdslös ledare
är i en position att ta emot avgörande information.
Tror ni att det är fel tidpunkt att närma sig?
Hur viktigt är Healy-mötet kl. 14?
-Så där. -Ställ in det.
Ma'am?
-Kl. 14 fungerar. -Utmärkt.
-Kl. 14 fungerar inte. -Varför?
-Det gör inte det. -Och om vi åker nu?
-Vad är det som händer? -Iran reagerade på meddelandet.
-Ingen kallade på dem. -Det var som…
Så nu måste Dennison träffa killen. Hon vill ha med mig.
-För jag är en förstörare. -Ja.
Vi måste se vad de kommer med.
Britterna planerar en evakuering av Teheran och berättar det inte.
De kanske inte berättar vad de vet.
-Kan vi låna henne? -Vilka är "vi"?
Dennison har ett möte kl. 14. Jag kan råka springa på honom.
En av mina killar skjutsar henne. Det är inget samtal man bör ha på telefon.
-I så fall måste jag kissa. -Kissa!
Nu när hon sa det måste jag också kissa.
Jag måste skita, borde jag komma?
-Hur går det för henne? -Bra.
Hon verkar lugn. Hon fejkpratar i telefon.
Eller så pratar hon på riktigt.
-Ser hon dig? -Ja.
Ja. Absolut. Om vi kunde ordna fika eller lunch med mjölkbönderna
och mjölkpigorna, kossan Rosa och mig, så kan jag ta livet mig.
Jag ringer upp.
Skit också!
Fan!
Ambassadören?
-Vilken röra. -Ser man på.
-Vad? -Väldigt naturligt.
Kalla på den iranska ambassadören. De har information åt oss.
-Oss? -Vi bör båda vara där.
Absolut inte.
Bara ambassadören får veta att jag är där. De får in mig via baktrappan.
"De?" Vilka? CIA?
När du bad om hjälp förstod du väl att jag skulle hjälpa till?
Jag tänkte mig inte en utländsk underrättelsetjänst.
Bara jag är i rummet.
Om du väljer att lita på mig, lita på mig nu.
Trevligt att ses!
Jag tror att det gick vägen.
-God morgon! -God morgon!
Hej!
-Ringde hon? -Nej.
Det är förberedelser för Dennison-grejen.
-Förberedelser? -Jag gav henne en kamera.
-En liten. -Hon är inte CIA.
-Jag vet. -Det börjar likna ett CIA-uppdrag.
Jag skulle gå själv om jag kunde.
-Tänk om någon hittar henne? -Hon har diplomatiska skäl att vara där.
För en reprimand från utrikesministern till en utländsk ambassadör? Knappast.
-God morgon! -Morgon!
Det här är löjligt. Mina dräkter är borta och ersatta av sådant här.
Det blir många fotografier. Stylisten tänkte ge er lite variation.
Det är som en hylla här.
Nej.
Jag ser ut som byns amma, som tar över när mamman dör i barnsäng.
God morgon, sir!
-Jag väntar. -Det går bra.
Ni har en briefing. Jag tar den här, bara.
-Hal? -Ja.
Ser ni?
Då var det dags igen.
Jag kan säga till om ni ser ut som amman i byn.
Nu när jag vet vad jag ska hålla utkik efter.
Okej. Tack.
Jag kan dela min muffins med er så att ni kan äta på morgonen
fast ni inte äter på morgonen.
Mr Wyler är inte den enda som stöttar er.
Jag tycker att han och ni och Billie
kopplar ihop ert äktenskap med vicepresidentskapet
och jag tycker att det är osant.
Hela poängen är att ni inte behöver kampanja.
Även om ni gjorde det, har amerikaner hört talas om skilsmässa.
Vill Billie prata med mig kan hon ringa. Du är en vuxen yrkesmänniska
och du ägnar mycket tid åt mitt äktenskap och mina kläder.
Jag är bra på det.
Jag började inte i utrikestjänsten för att se världen.
Det var för att slippa Washington.
Jag brukade leda kampanjer. Med Billie.
När man faktiskt vinner presidentvalet och ser domstolarna ta ifrån en det…
Ja. Billie är tuff.
Hon satt upp på hästen igen. Jag klarade inte mer.
-Det suger. -Ja.
Men om jag lyckades få in någon bra utan manipulation eller omräkningar...
...bör inte mr Wyler vara skälet.
Vill ni skilja er så gör ni det.
-Du är en väldigt bra person, Stuart. -Nej.
Den fria världens ledare lyssnade på er och bytte strategi!
-Han vill veta vad ni tycker! -Han vill veta vad Hal tycker.
Det är skitsnack. Ursäkta, ma'am.
-Han vill inte veta vad Hal tycker. -Jo då. Som han borde.
Hal är en av största tänkarna inom utrikespolitiken i vår generation.
-Vi är ett riktigt radarpar. -Jösses.
Jag vet att jag bidrar med mycket.
Så dålig självkänsla har jag inte.
Billie berättade om det här innan ni kom. Om er. Inte om Hal Wyler.
Det lät vansinnigt.
När jag träffade er lät det ännu vansinnigare.
Men nu börjar jag förstå.
Jag har hört varför Billie vill det här.
Vet hon att Hal och jag ska skilja oss?
-Berättade du? -Nej.
Berätta. Då får du se.
Rayburn, Billie… De vill inte ha mig utan Hal.
Ambassadör Wyler från USA
och Stuart Hayford, viceambassadör, för UNGNA-tillställningen.
Det finns en dörr på andra sidan toaletterna.
-Via den når ni baktrappan. -Tack.
Allt klart.
-Jag går på toaletten, bara. Är ni kvar? -Ja, ma'am.
-Vi ses där inne. -Ja.
Utrikesministerns kontor. Hur kan jag hjälpa till?
Minister Dennison är inte här, men han ville gärna tala med er.
BRANDDÖRR
Han är snart här. Väntar du i det rummet?
Och hoppa fram sedan?
Kör till, du kan vänta vid stolen.
Då syns du inte när jag öppnar dörren.
Har du alltid kakor?
-Är det ett problem? -För en reprimand?
-Det är ingen reprimand. -Det bör se ut som en.
Det är inte kakorna som avslöjar oss, det är ambassadören i hörnet.
-Hur går det? -Hon är inne.
Mer vet jag inte.
Du stannar väl där?
Ja, självklart.
-Var inte sur. -Det är jag inte.
Leker du tjuv och polis med ambassadören borde du fråga mig.
-Jag ber om ursäkt. -Knappast.
Jo. Jag var dum. Jag skäms.
Åk inte till Kairo.
Va?
Är det mindre surt?
Vad ska det betyda?
Att jag inte vill att du åker. Jag tycker inte att du borde det.
Jag tror du har en jobb-förälskelse i ambassadören
och ser att det här också är en möjlighet.
Jag trodde inte det förut, men jag gör det nu.
Jag tycker att du borde stanna.
Även för min skull.
Hallå?
-Redo? -Ja.
Ambassadör Hajjar. Så trevligt att äntligen träffas.
Minister Dennison, det är en ära.
Det här är viceambassadör Farid Namazi.
Tack för att ni tar er tid.
Går det bra om jag talar ensam med ambassadören en stund?
Det går bra. Läs en tidning.
-Varsågod. -Tack.
-Det här är… -Jag vet vem det är.
Det här var dåligt omdöme.
Ingen vet att ambassadören är här.
Varsågod och sitt.
-Min regering skulle inte gå med på detta. -Berätta inte.
Tack vare ambassadör Wyler har ingen hämndaktion skett.
Amerikanerna iakttar försiktighet.
Har ni tändstickor?
En tändsticksask.
Jag har ombetts ge er ett namn.
En individ som lär ha planerat attacken. Och bekostat den.
Känner ni igen namnet?
Som i…
RYSKA LEGOTRUPPER
Ja.
För att rikta misstankar mot det här landet.
-Vi förstår. -Nej.
-Faran är… -Överhängande.
-Vi är deras allierade. -Är ni säker på det?
Sanktion efter sanktion, ni har lamslagit vår ekonomi.
-De är en viktig handelspartner. -De är en livlina.
-De satte dit er för en attack. -Vårt problem. Inte ert.
Får jag fråga hur ni fick informationen?
Vi ger er lillfingret och ni tar hela handen.
Jag ber om ursäkt. Jag vet att det är en stor personlig risk.
Jag är inte rädd för min egen skull.
-Mitt land… -Naturligtvis.
Vill ni ha något att dricka? Vatten?
-Te? -Te.
Vi kan väl sätta oss?
-Tack. -Varsågod.
Om ni tror att ryssarna inte har någon som observerar mig…
Ingen får veta att det kom från er.
Ingen? Att berätta för en person är en hemlighet.
-Två är en publicering. -Vi tror att Iran är oskyldigt anklagat.
Ni bör inte betala för aggressionen…
Mår ni bra?
Ring en doktor!
Ambassadören!
Det är ett nödfall. Någon kollapsade här inne.
-Han får inte luft. -Kollegan!
-Säg att något är fel! -Jag kan inte.
-Du får inte vara här. Gå! -Okej.
Bakvägen, fort!
Ambassadören rasade ihop. Sjukvårdarna är på väg.
Han har svårt att andas.
Han är härinne.
Ja, där med utrikesministern.
-Är allt som det ska? -Nej. Ett ögonblick, ma'am.
Ja, de anlände precis.
Jag vet inte om han tar medicin.
-Kan ni höra mig? -Han andas inte. Hjärtstartare, tack.
Påbörjar kompressioner.
Jag var i byggnaden och såg dem rusa förbi.
Öppna ögonen, sir!
Öppna ögonen, om ni hör mig?
-Redo. -Mr Namazi. Ta ett steg bakåt.
Mr Namazi.
Redo.
Laddar igen.
-Kan vi ge mr Namazi lite vatten? -Javisst.
Redo.
Återuppta kompressioner.
Fyrtio Tenecteplase.
Femtio Amiodarone.
Du måste lyssna noga.
Han lever inte. Han är redan död.
De måste fortsätta. Han får inte ha dött här inne.
Han måste dödförklaras på sjukhus.
Vi kör ut honom på bår.
Sätt på syrgasen.
-St. Thomas tar emot. -Kontakta akuten.
Kliv åt sidan.
-Har vi en hiss? -Ja. Ambulansen är vid södra ingången.
Ge oss lite utrymme. Ursäkta.
-Ambassaderna. -Premiärministern.
Jag försöker hitta ett nummer till frun.
-Inget om Ryssland. -Det får inte komma från oss.
Underrättelsetjänsten måste få ut det på ett annat sätt.
-Kom ihåg - sjuk, inte död. -Ja. På väg till sjukhus.
Är han där? Jag behöver honom.
Det här är ambassadör Katherine Wyler för ministern.
Kan du koppla mig till Pauline.
För att skydda Kinas…
Vad fan?
Howard, ring Tom Libby på MI6!
Var inte blyg.
Ringde du Ganon?
Borde jag ringa Ganon?
-Om du vill. -Nej.
Helvetes jävlar!
Tack.
Hur kan de inte ha dödförklarat honom än?
Ju längre desto bättre. Då verkar det otroligare att du förgiftade honom.
Tror du de säger att jag förgiftade honom?
-Det gjorde du väl inte? -Fan ta dig.
-Gjorde du? -Det är inte min stil.
Jesus.
-Jävla ryssar. -Ja, det är illa.
Väldigt illa. Varför skjuter de mot mina skepp?
Jag menar, vad fan?
Förlåt.
-Förlåt mig. -Vad är det här?
Du säger "fan", vilket är trevligt när det kommer från dig.
Det är de jävla ryssarna!
-Storbritannien blev angripet av Ryssland. -Varför är det roligt?
Är det bara mitt land som har denna nukleära skithög på halsen?
Det har ni med.
-Jag vet! Det är illa. -Sluta skratta, då!
Jag försöker! Vad tror du?
-En till. -Tror du det hjälper?
Vi borde ha stoppat i dig något innan du började dricka.
Ta en kaka.
-De ser hemska ut. -De är väldigt goda.
-De ser torra ut. -Man ska doppa dem.
I förgiftat te.
-Det är inte roligt. -Nej.
-Det är verkligen inte roligt. -Nej.
-Kära nån! -Det går bra.
-Det är okej. -Nej, förlåt mig.
Det kan vara mitt livs bästa dag när jag får se dig spilla.
-Jag är en jävla idiot. -Det går bra.
-Nej, vi kan… -Det torkar.
-Ja, vi kan… -Ja.
Jag köpte en hatt.
Mitzka?
Det var evigheter sedan!
-Jag kom just hem från Rumänien. -Iran angrep inte fartyget.
Det var Ryssland. Det kan inte komma från oss eller britterna.
Vad fin du är i håret! Ny frisyr?
Det säger du alltid och det är alltid precis likadant.
Undertexter: Maria Fredriksson