Jeg fikk nettopp vite at president Rayburn...
TIDLIGERE PÅ THE DIPLOMAT
...som lovte sin støtte i et vanskelig oppdrag
for å redde våre folk til sjøs,
nå opphever sitt løfte.
Vi snakker med alle etterretningstjenester.
Ikke med iransk etterretning.
Du må ta inn den iranske ambassadøren.
-De har etterretning til oss. -Oss?
Innså du at jeg ville hjelpe deg da du ba meg om hjelp?
-Ambassadør Hajjar, dette er... -Jeg vet det.
-Ingen vet at ambassadøren er her. -Jeg ble bedt om å gi deg et navn.
En person som skal ha ledet angrepet.
Går det bra, ambassadør?
Rop på fyren hans.
Du kan ikke være her.
Det er de jævla russerne.
Storbritannia ble angrepet av Russland.
-Hvorfor er det morsomt? -Gi meg en til.
-Jeg er en jævla idiot. -Nei, det går bra.
Går vi til krig med Russland, må vi få oss hund.
Som beskyttelse?
Nei.
USA og Storbritannia i krig med Russland?
Det er sånt som gjør at folk får barn.
Det er apokalyptisk.
Barn er livsbekreftende.
-Spør du meg om...? -Nei.
Nei.
Det er hele poenget. Vi er ei ny greie. Vi skal ikke ha barn.
Men hund?
Ber du meg flytte inn hos deg?
Nei.
Hunden kan bo halvparten hos meg, halvparten hos deg.
Jeg kjøper meg fisk.
Presidenten vil komme til Chevening.
-Hva? -Det var Russland.
De vil ikke la Ganon planlegge.
Nei.
Det hvite hus ser dette som indirekte angrep på USA.
Kommer Rayburn, kommer Trowbridge.
Poenget er at vi finner ut av Russland-politikken
mellom ministrene og sender løsningen videre til topps.
Hei, Lindsay.
Kan du gi meg Karen?
Takk.
Du blir en nervøs forelder. Selv for en fisk.
Hei, Karen.
Presidenten bør ikke sette seg på flyet nå.
Vi har Ganon og utenriksministeren.
Det er nok mål på første nivå på ett sted samtidig.
Det er vel ikke trygt?
Vi kan gjøre det trygt.
Kan du faen meg hjelpe meg?
Gjett hvem som kom innom kontoret. Vent litt.
Karen? Hei.
Det er Eidra Park.
Vi sees aldri lenger. Hvordan går det?
Seriøst?
Dette forblir hemmelig, Kar.
Men du vet den iranske ambassadøren som døde her i går?
Toksikologisk er ikke ferdig ennå, så vi kan ikke utelukke forgiftning.
Nei, det var ikke utenriksministeren.
Men russerne kan ha gjort det før han kom dit.
Vent, seriøst?
Jeg sier bare at før vi vet hva som foregår,
føles det bedre om presidenten var i DC.
Ja.
Ba du dem gjøre dette?
Hva?
-De pakket for meg. -Ja, selvsagt.
De...
De pakket tamponger.
De tenker fremover.
Åtte store, fire små, og Advil.
De vet hvor jeg er i... den jævla månesyklusen.
Russland vil vel ikke ha krig med oss og britene?
Jeg aner ikke hva de vil.
De la skylden på Iran.
Skulle vi gå til krig med Iran?
De er lure.
Jeg liker ikke at folk tar på tingene mine, men de er flinke.
Og slik begynner det.
Hva da?
Du blir vant til det.
Nei, det gjør jeg ikke.
Vel...
De bør pakke for deg mens vi er borte. Da er du klar til å dra.
Se der. Du tenker også fremover.
Hva?
Ingenting.
Er det noe vi bør snakke om?
Nei.
-Helvete. -Nei.
Takk for at du knullet meg.
Nei, jeg tror ikke det endrer
det grunnleggende ikke-levedyktige ved ekteskapet.
Jeg trodde ikke det, ok?
-Det var egoistisk. -Hvis det er slik egoistisk er...
-Du trenger ikke å bli med. -Gi deg.
Vi er ferdige.
Jeg er med på de første fotoseansene,
så forsvinner jeg.
Det betyr ikke at jeg ikke kan komme tilbake iblant.
Jeg bare...
Jeg vil ikke at det skal være uklart.
Katherine...
Bare du kan ødelegge et bra ligg
i asken av et dødt ekteskap.
Ok.
Bra.
Det er utenriksministerens jævla bunker.
Vi trenger ikke flere undersøkelser.
Vi må få ambassadøren dit i tide.
Mr. McNabb sier at vi ikke kan ignorere muligheten
for en trussel inni huset.
Er han bekymret for Dennison?
Si at hvis han er bekymret for utenriksministeren,
går han langt over streken.
Vi ransaker ikke våre allierte.
Utenriksministeren er vår allierte.
Det var ikke det jeg sa.
McNabb gjentar at ambassadørens sikkerhet er hans ekspertområde.
Jeg vet det.
Han vil også minne deg på at sist utenriksministeren traff en diplomat,
-endte diplomaten i likpose. -Bare si...
Til vi får prøvesvarene, forsetter vi som vanlig.
Gi meg telefonen.
Dette er pissprat, Bert.
Bert?
-Jeg ringer UD. -Utenfor.
Dennison var der.
Offisielt var jeg også det på slutten.
Til de vet om det var novitsjok eller høyt blodtrykk,
-har de all rett til å være bekymret. -Ok. Jeg er bare...
Engstelig.
Absolutt ikke.
Jeg kan dette.
Jeg er dårlig på hagefester.
Men ekte forhandlinger?
Jeg vet det. Jeg er helt sikker på at du...
Seriøst?
Ja.
Det tror jeg ikke.
Leste du agendaen?
Selvsagt.
Den er veldig lang.
Jeg hadde aldri gitt en ambassadør en briefing
uten et sammendrag på forsiden.
Det blir ikke lest.
-Kort nok? -Bedre.
-Dette er morgendagens agenda. -Ok.
Dagen vil bestå av tre deler.
I dag handler om å legge planer med den britiske delegasjonen
om å maksimere de tre delene
for å få mest ut av utenriksministerens tid
med USAs utenriksminister
og komme med en Russland-strategi.
Hvorfor ikke bare gi meg kortet?
-Kan vi snakke om det? -Få se hva det står.
Det er mine notater. Det hjelper ikke.
Få se.
Ok.
Klem, snu, bjørn.
Du har rett.
Nummer én.
En offentlig demonstrasjon av det sterke forholdet vårt.
Slik at Russland vet at vi har en samlet front,
slik som da de invaderte Ukraina.
Er det klemmen?
-Ja. -Søtt.
-Nummer to... -Hei.
Hva venter vi på?
Sikkerhetssjekk.
Tror de at Dennison vil drepe deg slik han drepte den iranske ambassadøren?
Jeg tror, selv som spøk, at vi bør unngå å antyde
at den iranske ambassadørens dødsfall hadde noe med vår allierte å gjøre.
-Eller russerne. -Ikke gjør det.
-Han er allerede stresset. -Det er jeg ikke.
Det er ikke første gang russerne forgifter noen på britisk jord.
-Får jeg fortsette? -Gjerne.
-Eller andre gang. -Nummer to.
-Ja. -Hva er nummer én?
Klemming.
-Å snu oss bort fra Iran. -Snu.
Ja.
-Nå som vi vet at det var Russland... -Giften?
Er du en mistenkt? Det burde du være.
-Sett deg i bilen igjen. -Jeg må pisse.
Anser de meg som en mistenkt?
Nei. Som vitne.
Eidra må kanskje prate med deg senere i dag.
Og politiet.
-Ok. Nummer to. Snu. -Ja.
Nå som vi vet at det var Russland, må vi snu oss vekk fra Iran.
Beklage, mener du.
Nei.
UD var nøye på det.
Vi kan ikke beklage til et regime som messer "Død over USA".
Ma'am?
Sikret.
Sett deg i den andre bilen.
Hal og jeg skal ankomme i samme bil.
Men jeg vil gjerne fullføre agendaen.
-Tre er bjørn. -Ja.
-Som er Russland. -Ja.
Det sa seg selv.
Hal!
Det tar tiden det tar.
Takk.
Bare hyggelig.
For en ære. Hoope. Jeg dekker Iran.
Så hyggelig.
Russland. Kemper-Waithe.
Hyggelig.
Vi skylder deg visst en takk.
Beklager ventetiden. Jeg trodde dere hadde begynt.
Du kom akkurat i tide.
Fint område dere har.
Hyggelig å møte deg også. Du må være stolt.
Av kona mi? Det er jeg.
Kemper-Waithe. Russland.
Hayford. Hele verden.
-Skal vi? -Ja.
Hva faen foregår?
Jeg har savnet den lyden.
Iran-fyren din smiler til meg.
Du er dagens kvinne. Du slukket brannen i Persiabukten.
Vet de hva som skjedde?
De aner ingenting. De vet at du var involvert.
Du sa at det ikke var Iran. Du hadde rett.
Får ikke du noe ros?
Vi er et bra team.
Men de tror du er hundefangeren.
Hva betyr det?
At du satte bånd på krigens hunder.
Jeg liker det.
Det kler deg.
Det synes jeg at det gjør.
Velkommen.
Velkommen til vårt beskjedne monster.
Den uunnværlige Cecilia Dennison.
Selvsagt. Så hyggelig å treffe deg.
Ambassadør Katherine Wyler.
Var han svært opprørt?
Var...? Unnskyld?
Austin. Var han pedantisk?
Angående...?
Du kom jo sent.
Han maser når jeg er sen.
Det er dobbeltmoral.
Kan vi la være?
Jeg er enig. La oss ikke stå her.
-Kom inn. -Ja.
Det er ikke hjemme, men det er mye.
Takk. Eller, hyggelig å treffe deg.
Du må være kona.
Hva avslørte meg?
Kom. Jeg skal gi deg omvisningen.
-Ok. -Beklager at jeg forstyrrer.
Du trengs på den sikre linjen.
Jeg kommer straks.
Det er statsministeren.
Unnskyld meg.
Ja.
-Hallo. -Hallo.
Beklager.
Anu.
Når utenriksministeren kommer,
begynner vi med en felles bekreftelse av at det krasse språket
om president Rayburn fra statsminister Trowbridge
bare var livlig debatt mellom venner.
Så går vi videre til punkt to, Iran...
Ambassadør. Takk.
Står kommentarer om Irans plassering på agendaen?
Nei. Det er ikke Iran. Jeg bare...
Det går bra.
-Tre. -Det går ikke bra.
-Tre. -Dette er akkurat
det vi fikk høre av Mrs. Wells.
En kvinne, slank som deg...
-Jeg synes vi skal gå videre. -Nei.
Det handler om strukturell ulikhet.
Stoler laget for mannekropper.
Hvis vi vil ha kvinner ved bordet,
bør vi finne passende stoler.
Kan ambassadør Wyler få en passende stol?
-Vil du ha en stol? -Jeg elsker stolen min.
Jeg er nysgjerrig på punkt tre.
Kanskje en pute?
Perfekt. Takk.
Ok...
Takk.
For å gjennomgå...
Én: En demonstrasjon av det sterke forholdet mellom USA og oss.
To: Iran. Og tre: Russland.
Takk, Anu.
Hvis vi kan flytte én til tre, og det ikke er andre endringer,
tror jeg vi kan fortsette.
Selvsagt.
Hvorfor?
Hvorfor flytter vi én til tre?
Med din sene ankomst
og møblenes strukturelle ulikhet,
ligger vi bak skjema.
Første punkt kan kreve en lengre diskusjon.
-Anu? -Vårt nye punkt én: Iran.
Slå opp på side fire, takk.
Side fire.
Jeg kan ta omvisningen. Jeg kan den utenat.
Spesielt det du sa om lord Earlsby.
Wellsby.
Ikke i min versjon.
Ikke noe problem, madam.
Han stoler ikke på meg.
Hun virker kompetent.
Listen, kanskje?
Du har rett. Det er klokt.
De har en liste over aktiviteter.
Den er forferdelig kjedelig,
men tar jeg to samtidig, våkner de til liv.
Omvisningen er ting nummer én. Du velger ting nummer to.
Panne-detektiv.
Utmerket.
Vi må frikjenne Iran
offentlig, tydelig og så snart som mulig.
Slik at når vi er klare til å anklage Russland,
har vi lagt grunnlag for et nytt narrativ.
UD sier nei til en unnskyldning.
Han sa ikke "unnskyldning".
Er det lurt å frikjenne Iran?
De er ikke nonner.
Hvis Russlands mål var å lure oss inn i en krig i Persiabukten,
ville alt annet enn frikjennelse vært en gave til Kreml.
Før vi gjør det klart at Iran ikke er de skyldige,
vil resten av verden tro at ambassadør Hajjars bortgang...
På kontoret ditt.
En unnskyldning. Til Iran.
-Nei. -Utbytting.
Fra Iran til Russland.
Uansett kan vi ikke frikjenne Iran før vi kan navngi Russland.
Hva sier vi til Iran i mellomtiden?
Vi kan komme med andre innrømmelser.
Bare ikke tilby te.
Hun har rett.
Jeg tullet.
Eller kaffe.
Herregud.
Unnskyld?
Du tror på iranske konspirasjonsteorier
og oppfører deg som om vi snek ut Hajjars lik i en koffert.
CIA drepte ikke Kennedy,
Q er ikke internett-Messias,
og teen var ikke forgiftet.
Testene er visst ikke fullført ennå.
Ble han forgiftet, var det ikke teen.
Han drakk den ikke før etter at symptomene begynte.
Austin?
Vann.
Det er visst på tide med en pause.
Ok. Pause.
Vet du hva du sa?
Sa jeg at du var frekk? For det er du.
Du sa at symptomene begynte før han drakk teen.
Ja.
CIA drepte kanskje ikke Kennedy, men de snek deg inn på kontoret mitt,
og like etterpå forlot ambassadøren kontoret på båre.
Helvete.
Du burde ikke vite det, for du skulle ikke ha vært der.
Beklager.
-Ille nok at de tror at jeg drepte Hajjar. -Jeg vet det.
Jeg bør ikke ha gjort det i samarbeid med store Satan.
Hva?
Skjorten...
Skjorten din.
Du glemte en knapp.
Pokker.
Nei.
Takk.
Du kan ha fortalt meg om teen. Hvis noen spør.
Noe jeg tviler på.
Hva er den lengre diskusjonen?
Punkt tre, tidligere punkt én. Vi kaller det "klemmen".
De vil merke at vi er borte.
En uttalelse vil gjøre susen.
Dere elsker oss,
Trowbridge kaller ikke presidenten for drittsekk igjen.
Som tegn på anger
sier dere tomat på amerikansk vis.
Han klemmer ikke.
Han vil avslutte det.
Avslutte hva?
Sammenfiltringen av våre to nasjoner.
Antagelsen at amerikansk makt gir rett.
At det britiske militæret ikke kan handle uten amerikansk innblanding.
At vi lider under innfallene til deres folkevalgte
og blir tråkket på av deres ekstreme egoisme.
Det kan være farlig å være USAs fiende,
men å være USAs venn er livsfarlig.
Har du gått fra vettet?
Vennligst hold stemmen...
Slår dere opp med oss?
-Statsministeren... -Dere forlot EU.
Skottland og Nord-Irland vil ut.
Russland har drept ukrainere i et år,
og nå retter de oppmerksomheten mot dere.
Er det nå dere vil revurdere alliansen?
Du har rett. Det er en lengre diskusjon.
La oss fikse en forkledd unnskyldning
til et nesten-atomklart anti-vestlig teokrati.
Det er mindre ladd enn klemmen.
Ikke en unnskyldning.
Det er helt umulig.
-Alistair. -Helt umulig.
Greit.
Jeg kommer på et par ting de vil foretrekke.
Som?
Å fjerne revolusjonsgarden
fra listen over internasjonale terrororganisasjoner.
Det er ikke poenget.
Jeg tror Iran vil vurdere det som et poeng.
Vi er ikke et imperium lenger, ambassadør Wyler.
Vi er ikke en del av et kontinent.
Vi er en liten øynasjon med et flott demokrati.
Vi kalte Iran fienden, og så var de ikke det.
Så nå sier vi unnskyld.
Selv om USA sier nei,
for når resten av verden slutter å tro på oss,
følger makten vår med.
Hva er det som foregår?
Noen gledelige nyheter.
Statsministeren er i nabolaget
og stikker innom for å si hei.
Statsminister. For en ære.
Veien åpnet seg foran meg, og det var som om hele Kent la seg tilbake
og åpnet sine flotte ben for å bli besteget av denne motoren.
Så jeg befinner meg her.
Litt av en bil.
Den er lånt av en venn.
Han har et navn man ikke kan uttale, så jeg tenkte å kjøre den en tur
før etikknazistene ødelegger alt.
Gode gud.
Lukt.
Kom igjen. Alle sammen.
Hva lukter det?
Julian.
-Ikke noe spesielt. -Ikke noe spesielt. Ja.
Mens Chequers, som er mitt sted,
har en viss lukt.
Lydia maser og maser om det.
Det er som med kontoret ditt.
Jeg er den folkevalgte. Hvorfor får du de fine lekene?
Godt å se deg, sir.
Godt å bli sett.
Den store Ganon er visst en fyllik,
så det bør være cocktails tidlig og ofte i morgen.
Dere diskuterer Russland, så det blir vel vodka.
Det er nå min mening.
Hva har dere kommet frem til?
Vi har nettopp begynt.
Du vil kanskje foretrekke en full briefing etter møtet.
Nei. Jeg vil ha den nå.
Vi har satt agendaen for i morgen.
Først Iran.
-En slags... -Vending.
Nei. Først Russland.
Stort land. Slaktet Ukraina.
Sprengte hangarskipet i fillebiter.
Vi har ikke diskutert Russland-spørsmålet ennå.
Det er interessant.
Jeg får juling av pressen for mangel på handling.
The Times vil ha omvalg.
Ganon kommer i morgen for å stå ved vår side
mens vi sier noe til verden om hva som skjedde,
men dere har ikke tatt opp spørsmålet om Russland ennå.
Du er smart, ambassadør Wyler. Gir det mening for deg?
Ingen har glemt Russland.
Jeg lurer bare på om det er en plan bak min utenriksministers plan.
Selvsagt ikke.
Jeg spurte ambassadøren.
Fru ambassadør, angrep Iran skipet vårt?
Nei.
Hvorfor snakker vi om dem da?
Hvis Russland ga Iran skylden...
Det er alltid "hvis".
...kan du vende Iran
fra å være en av Russlands venner til å bli deres svorne fiende.
Han kan gjøre deg til en stor statsmann.
Til å bli det. En dag.
I mellomtiden har jeg 41 enker
som ønsker at de hadde deres rettigheter i dag,
ikke en dag.
Russerne sprengte krigsskipet vårt.
Kanskje vi bør slutte å tisse i sengen og bruke morgendagen
til å si hvem det var.
-Hvis du gir oss en sjanse... -Du har kanskje rett.
Se der.
Takk, Austin.
Takk selv. Dette var til stor hjelp.
Jeg drar ikke.
Rull opp ermene.
Nå setter vi i gang.
Er jeg en mann?
I beste fall delvis.
La oss si det er subjektivt.
Trær. Dam.
Lever jeg?
Fra livet og ned, kanskje.
Kjenner jeg meg?
Jeg håper ikke det.
Men du vil si at du gjør det hvis du stiller til valg.
Skal du det?
Si det?
Nei. Stille til noe.
Flykte fra skjærsilden.
Jeg nyter pausen.
Pisspreik.
-Kjenner jeg meg? -Nei.
Kanskje. Nei.
Forsiktig.
Jeg kjenner alle.
Han hadde elsket deg.
Han. Interessant.
Det store tempelet. Det er et litt mindre rundt hjørnet
som heter noe sånt som Det litt mindre store tempelet.
Tempel.
Jeg er vel ikke...
Er jeg Gud?
For en ting å si.
Det er ikke nei.
Er jeg Jesus?
-Og jeg er... -Absolutt ikke.
Austin!
Hei! Du er en utspekulert liten juksemaker!
Nei, jeg er Henry Kissinger, for faen.
"Du har kanskje rett"?
Forstår du hva vi snakker om?
Å anklage Russland for å angripe et britisk skip.
I morgen, sammen med USAs utenriksminister.
Vi snakker bare om det.
Møtet vil bli et møte om Russland.
Og så, hvis det finnes en gud, vil statsministeren dra.
Jeg tror vi må fortelle ham at vi ikke er klare for å anklage Russland.
Du må følge mitt eksempel. Kan du gjøre det?
Ber du meg om hjelp?
-Ja. -For jeg har mye på gang.
Jeg må fortelle Ganon at han vil gå i bakhold
med en forespørsel om at våre land skal gå ut med andre.
Av og til må jeg være statsministerens stemme.
Men jeg, som meg, spør deg, som deg,
om hjelp.
Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Han trenger en briefing om Russland-strategien.
Noe som får ham til å føle seg...
Smart og i kontroll?
-Jeg antar det. -Han er ingen enhjørning.
I en uventet endring i dagens timeplan
står det nå:
"Én: Russland.
To:
Russland.
Tre." Julian?
Russland?
Du lærer fort.
Men det er ikke offisielt.
Hva da?
Russland.
Ikke offisielt.
Jeg kan faen ikke tro dette.
Jeg trodde inderne hadde funnet fyren
som sprengte båten og skjøt.
De gjorde det.
Og så sendte rumensk etterretning,
i en av musenes store triumfer over menn,
-ham på flukt til Russland... -Det som kompliserer...
...der han fikk betalt av... Hvem?
-Lenkov. -Som er russer!
Hva er problemet?
Dere er utenriksrådgivere som kan alt om den kalde krigen,
ikke flatjord-folk som leter etter kanten.
Sir, vi kan ikke bare kaste beskyldninger mot Russland.
De har atombomber og styres av en mann
som gjerne angriper nasjoner selv uten provokasjon.
Vi kaller det folkemord. Russland kaller det bra jobbet.
-Ok. Så anklag Lenin. -Lenkov.
Hva nå faen han heter, så sikt ham for å ha drept 41 menn!
Og kvinner.
Lenkov er et fikenblad for Kreml.
I samme øyeblikk vi anklager Russland eller Lenkov
for et direkte angrep på NATO-allierte Storbritannia,
kommer de oss i forkjøpet.
Siden de ikke kan måle seg i konvensjonell krigføring,
kan de bryte seglet på det siste tabuet.
Atomvåpen.
Først taktiske stridshoder,
som om de er mindre viktig, noe de ikke er.
Han kjører utfor klippen.
Og hvis vi følger opp skrytet ditt til sin naturlige...
-Hva for noe? -Du går glipp av poenget, sir.
Gjør jeg?
Statsministeren er klar over at vi ikke kan anklage Russland
før vi vet hvordan vi vil reagere.
Det ville vært galskap.
Han ser lenger frem i tid, mens vi tenker på bevis.
Utenriksministeren er på vei.
Og selv om vi kanskje ikke trenger statsministerens hjelp
til å planlegge en anklage,
trenger vi helt klart hans hjelp i å planlegge en reaksjon.
Av barn og fulle folk...
Jeg tar noen telefoner. Og så
vil jeg ha noen forslag til reaksjoner.
Dere har 20 minutter.
Hvem er Russland-fyren fra NDI du jobbet med i Tallinn?
Schulman?
-Jeg hadde en herlig morgen, takk. -Jeg har 20 minutter på å lage
et britisk bilateralt svar til Russland.
-Hvem var det? -Jeg fikk en omvisning.
-Hun er søsteren, ikke kona. -Hva?
Cecilia Dennison.
Er hun søsteren hans?
Uventet.
Hvem tar med søsteren sin?
Hun ble dumpet av en vagt kongelig drittsekk.
Og Dennison tok det slappe selvmordsforsøket helt på alvor.
-Å, helvete. -Nå slipper hun ikke unna.
Hun elsker broren sin.
Han er visst litt pedantisk, men har et godt hjerte.
Kona hans døde for et par år siden,
og han trenger desperat et ligg.
-Herrejesus. -Hør her...
Hvis jeg drar, trenger du noe på siden,
ellers blir du gretten, og det er ikke bra for USA.
Hal.
Han er arketypen på alle de jævla kjekke
fortrengte nerdene du datet før du traff meg.
Ikke lat som du ikke så det.
Russland-fyren? Med de frosne toalettene i Tallinn?
Shellman?
Jeg mener det. Ligg med ham.
Han hadde en idé om hvordan man straffet kobolt-oligarken
uten å ødelegge verdens koboltforsyning.
Ja.
Hva faen heter han?
Jeg husker ikke.
Gellman!
Ben Gellman.
-Kan jeg hjelpe deg? -Nei.
-Går det bra? -Ja.
-Du ropte. -Ben Gellman fra NDI.
Jeg må ringe ham og få økonomisk informasjon
fra styreleder i Gazprom, og... finne ut av det.
Hei. Du vet at jeg jobber for deg, hva?
-Ja. -Ronnie også.
Kjempeflott.
Du var DCM, men det er du ikke lenger.
Hvis du trenger å finne ut av ting, er jeg en ressurs.
Ronnie og de 800 andre som jobber for deg også.
-Innen jeg får forklart det... -Du bør prøve, ma'am.
Vi gjør den delen av jobben som du liker,
og du er kjempeflink til det, men det er en svær jobb.
Det er min også.
Du klarer ikke begge deler.
Jeg har Ben Gellman her.
Kom inn.
Jeg trenger 17 plausible diplomatiske represalier mot Russland.
Jeg har to. Jeg trenger flere.
Er det... skrift?
Statsministeren taler til Parlamentet.
Talen nevner ikke Russland eller Lenkov.
Men dere inviterer enken etter fyren russerne forgiftet i London i 2006
og gjør det klart at han snakker om Russland.
-Han elsker å tale. -Ja.
Men verken det, koboltsanksjonene og reiseforbudet holder.
Derfor selger dere inn alle.
Hver for seg er de ingenting.
Men sammen
-er de som masse... -Ingenting.
-Det føles som et flersidig angrep. -Det tror jeg ikke.
Dessverre kan man ikke selge inn et nei.
Gå gjennom det fort og få det til å føles som...
-Masse. -Nettopp.
-Der er du. -Så du etter meg?
Ja.
Jeg fikk denne fra en av herrene i stallen.
En uskikkelig stallgutt?
Jeg syntes han var hyggelig.
Du er deilig.
Klarer du å stjele en flaske fra kjelleren?
-Det er jeg født til. -Ok.
Finn litt mat til oss.
Ta denne.
Hvis noen spør, skal du se på purpursvaler.
De er små, de er ikke lilla,
men alle tror at de er verdt det.
Purpursvaler. Ok.
Et reiseforbud.
For alle russiske borgere.
De dreper 41 britiske sjømenn, og jeg ødelegger miniferien i Kensington?
Hvis man koordinerer med USA...
Skal jeg ødelegge miniferien i Palm Beach også?
India.
Vi kan lokke India til å være med på Russland-sanksjonene.
Jeg tar livet av meg.
Den samlede styrken til en masse diplomatisk...
Piss. En masse diplomatisk piss.
-Det utenriksministeren prøver å... -Jeg vet det. Men det er piss!
En måned inn i Ukraina-krigen
var vi på toppen av den diplomatiske stigen.
Vi sanksjonerte russisk gjeld, påla embargo på oljen
og bannlyste dem fra SWIFT.
Vi ga dem ris og bløffet.
Og vi ødela trinnene mens vi klatret.
Det finnes ingen andre trekk.
I mellomtiden bombet de fødestuer i Mariupol,
bombet Tsjernobyl,
og forkledde seg som iranere for å sprenge skipet vårt.
Hvorfor kan ikke vi gjøre sånt?
Hvis vi gjør som dem og glemmer reglene...
Gjør det meg til en hykler?
Hva så? Jeg kan verre ord.
Hva med "krigsforbryter"?
-Skal vi ta lunsjpause? -Nei. Jeg tar lunsjpause.
Dere blir her, sultne og fokuserte,
til dere finner en reaksjon på Russland
som ikke får meg til å virke en vinglete feiging.
Etter deg, ma'am.
Kan vi låne deg et øyeblikk, minister Dennison?
Selvsagt.
Unnskyld?
-Skal de spise? -Det er ikke rettferdig.
Hal Wyler.
-Godt å se deg igjen, statsminister. -Kom og ta litt.
Hvor er mannskapet?
Jeg låner litt fra St. Bonaventure.
Året er 1268, og kardinalene blir ikke enige om ny pave.
Hva gjør Bonnie?
Lager mat til dem?
Han låser dem inne uten mat til de har bestemt seg.
Tre døde, men det fungerte.
-Herrejesus. -Det var det kardinalene sa.
Du har hatt med russerne å gjøre.
Ja, et par ganger.
Hvorfor er de redde for konfrontasjon?
Hva bør jeg gjøre?
Spør ambassadøren.
Jeg skal finne purpursvaler.
Purpur hva for noe?
Toksikologisk er ikke ferdig, men politiet vil snakke med deg uansett.
-Har du truffet dem allerede? -Flere ganger.
Det hadde hjulpet om vi...
-Fikk orden på forklaringene våre. -Nettopp.
Sett dere.
-Beklager at jeg fikk dere ut. -Nei da.
Jeg ville bare sjekke at vi har samme tidslinje.
Det gjør jeg gjerne. Vi fikk jo et problem.
Det var ikke noe problem. Ingen merket det.
Hvem vil oppdatere meg?
Jeg antydet at jeg visste når symptomene begynte,
som var før jeg ankom.
Ingen la merke til det.
Du la merke til det.
-Nei. -Han la merke til det.
Jeg hadde ikke skjønt det om ikke du hadde nevnt det.
Men du merket det, som betyr at alle kan ha merket det.
Hostekulen dekket mye av det.
-Mye av det? -Svelget du en katt?
Vi går videre.
Når kom hun inn på utenriksministerens kontor?
AMERIKANSK AMBASSADØR
Vet du ikke det?
Jo. Du gjør ikke det.
Det er problemet. Jeg har allerede blitt avhørt.
Det spiller ingen rolle når jeg kom.
Det viktige er når du sa at jeg kom.
-Stuart. -Vi har ikke spist lunsj.
Ambulansen ankom kontoret 16.26,
så la oss si 16.30.
Akkurat hvor falt ambassadør Hajjar?
Han mistet tekoppen ved bordet og falt i gulvet.
Nei.
Jeg tror jeg husker mannen som døde på kontoret mitt.
Han falt, du kom til hans side,
sa noe oppmuntrende, og jeg tilkalte hjelp.
Nei. Han falt på sofaen, jeg hjalp ham ned på gulvet.
-Hun er veldig hjelpsom. -Nei.
For hun gjorde det ikke.
Hun kom etter at han falt i gulvet.
Hun aner ikke hvordan han falt.
-Faen. -Hun burde ikke snakke med politiet.
Kan vi bare droppe det?
Hva er greia med Trowbridge?
Er det bare skuespill?
Noe, men ikke alt.
Jeg husker første gang jeg så ham løpe opp til podiet
for å lese kommentarene han hadde skrevet på hånda
og så seg tilbake for å se
hva han skulle kommentere.
Han var som en veldig smart 13-åring med ADHD.
Lærd som bare faen.
Smart nok til å slippe å jobbe,
men ikke sleip nok til å skjule det.
Bytt.
Den andre gangen jeg så ham løpe opp og sjekke bak seg,
innså jeg at jeg hadde undervurdert ham.
Uformell på liksom.
Det er et bra triks.
Tror du det kommer regn?
-Nei. -Skulle ønske det.
Hvorfor?
Litt regn hver dag gjør det lettere. Hele direktivet mitt
er å gjøre så lite inntrykk på verden som mulig.
Er du en som sturer?
Er jeg...? En sturer?
En tenker.
Du vet, den triste jenta,
Den lengtende,
feilernærte lille stakkaren.
Jeg sitter jo her og spiser osten din.
-Ja. -Gnager på parmesanen din.
Jeg er en magnet for sturete kvinner.
Kom igjen.
Dette kan være en av de episke dagene i en manns liv.
Vannet danser,
luften lukter nyslått høy,
og vi er her...
...bedt av konge og land om å fortære landets
rikdom og overflod.
Og her er jeg med enda en kvinne
som finner den grå skyen
i alle lyspunkter.
Ja.
Din sturete kone er ikke mitt problem.
Og jeg har fortjent litt ubehag.
Objektivt sett kan jeg fortelle deg at du falt i smørkaret.
Du burde lukke munnen og gni det overalt.
Ikke sant?
Jeg trodde du var snill.
Ender du opp med slemme menn?
Er de slemme i begynnelsen?
Kvinnene mine var ikke sturete i begynnelsen.
Jeg tror jeg bringer det frem.
-Hva gjør du? -Kommer meg vekk fra deg.
Jeg spiser verden.
Jeg vil ikke kaste bort en episk dag med en gledesfornekter.
Det er herlig.
Visst faen!
Kom ut i vannet, for faen.
-Kom uti. -Ja.
-Kom igjen. -Det ser kaldt ut.
Nei da. Kom uti, for faen.
Du viser deg å være ganske slem.
Kom uti. Med en gang.
-Det er grumsete. -Ja.
Jeg sturer ikke.
Det vokser ting, for faen.
Herrejesus.
Kom igjen. Stup.
Fy faen, så kaldt!
Nei da.
Fy faen.
Herrejesus.
Kom og varm meg.
Det kan jeg gjøre, lille stakkar.
Det er jævla kaldt.
Å, helvete.
Hold deg nær.
Du bør knulle meg for besværet.
Alt annet enn det.
Hva betyr det?
Jeg er... tragisk hengiven min kone.
Er dette tragisk hengivenhet?
Ja.
Maskineriet fungerer ikke med noen andre.
-Jeg tror deg ikke. -Ikke?
Ok, kjenn selv.
Det finnes medisiner for det.
Ja. Og det finnes koner for det.
Du viser deg å være en nedtur.
-Ikke rart vi sturer. -Er jeg?
En nedtur?
Hvordan går det?
Det kryper mot Betlehem.
Hva slags terapi prøver vi i dag?
Der tok du meg.
Jeg er litt ute å kjøre.
-Flott. -Det er sånt konene gjør, hva?
Drikker litt vin, røyker litt pot.
Kjenner på luften.
Du spiller rollen som en proff.
Jeg sliter meg ut for å bevise for deg
at jeg kan sitte stille i baksetet.
Og det krever faktisk bedøvelse.
Herrejesus, Hal.
Statsministeren spurte meg hva han skulle gjøre med Russland,
og jeg snakket om purpursvaler.
Jeg ga ham ingen råd. Jeg ringte ikke noen.
Jeg støttet deg ikke i hemmelighet.
Jeg gikk en tur.
Jeg tok en svømmetur.
En ung kvinne tok på pikken min,
og den oppførte seg slik den gjør når det ikke er deg.
Og så kom jeg hit.
Ja?
Trowbridge vil gjenskape beleiringen av Leningrad.
Noen tanker?
Det høres ille ut.
Er det alt du tenker? Hvor stein er du?
Jeg vil ikke bli lurt til å si noe som får deg til å hate meg.
Det er ikke det som skjer her.
Du vil ha hjelp, du vil ikke ha hjelp.
Jeg er verdens smarteste, jeg er verdens største idiot.
Kan vi ikke bare innrømme at jeg ikke er det eneste problemet?
Hva faen er dette?
Er det ditt siste forsøk på å redde ekteskapet?
Er du kona? Gjør du alt jeg ber om?
Er du så føyelig at det er galskap å gi slipp på deg?
Ja.
Mario, det er Kate Wyler.
Da er vi i gang igjen. Skal vi?
Stuart.
-Tilbake til agendaen. -Vent. Et øyeblikk.
Én: Russland. To: Russland.
-Tre. Julian? -Russland.
Russland!
Har du fått toksikologirapporten?
Ja, men det er ikke derfor jeg ringer.
La oss begynne der likevel.
Det var ikke gift. Det var infarkt.
-Men det er ikke... -Ja!
Det føles som om en vekt bare...
-Som om jeg dreit en murstein. -Bra for deg.
Hvorfor ringer hun Forsvarsdepartementet om en liste med mål de vil male?
Ta det på engelsk?
Hun ringte Forsvarsdepartementet og spurte om en liste med ting
de er komfortable med å bombe i Russland.
Svaret er vel at det er ingenting de vil bombe...
Ber du militæret om en liste med ting de vil sprenge,
har de svar.
EU?
Ja.
Og i din visjon,
må jeg suge dem før eller mens de spør?
Jeg innser...
Tyskerne har små nok pikker til å suge mens jeg snakker,
men overraskende nok har ikke belgierne det.
-Sir... -Vi er Storbritannia.
Vi er globale.
Vi ber ikke EU om småbyråkratisk hevn.
Selv om vi vil ta igjen,
kan vi ikke plage bjørnen med verdens nest største atomarsenal.
Vi gjør ting som holder oss unna atomtrusselen.
-Jeg vil hoppe inn litt, sir. -Ma'am?
Han vil visst ha et ord.
-Hun er opptatt. -Får jeg prate ferdig?
-Jeg tror ikke han likte det. -Får jeg et ord med deg?
Skal du foreslå en kraftig reprimande fra FN?
-Du liker nok ikke det heller. -Nei.
Førtien britiske tjenestemenn er døde.
Det er mitt ansvar å hedre deres offer,
trøste familiene og vise nasjonen
at de vil bli beskyttet av de jævla myndighetene.
Det høres ut som du vil bombe noe.
La oss gjøre det.
Jeg har en liste over russiske mål fra Forsvarsdepartementet.
Velg et, så sprenger vi noe.
Tekst: John Friberg