‎Tocmai am aflat că președintele Rayburn…
‎DIN EPISOADELE ANTERIOARE
‎…care promisese să ne susțină ‎într-o misiune complexă,
‎salvarea soldaților noștri,
‎și-a încălcat promisiunea.
‎Discutăm ‎cu toate serviciile de informații.
‎Nu discutăm cu serviciile iraniene.
‎Trebuie să-l convoci oficial ‎pe ambasadorul iranian.
‎- Au informații pentru noi. ‎- Noi?
‎Când mi-ai cerut ajutorul, ‎erai conștient că te voi ajuta, nu?
‎- Dle ambasador Hajjar, dânsa e… ‎- Știu cine e.
‎- Nu știe nimeni că ambasadoarea e aici. ‎- Vă dau un nume.
‎Un individ care pare ‎să fi coordonat atacul.
‎Vă simțiți bine, dle ambasador?
‎Cheamă-i omul!
‎Nu poți fi aici.
‎Rușii sunt vinovați, futu-i!
‎Marea Britanie a fost atacată de Rusia.
‎- De ce e amuzant? ‎- Mai pune unul.
‎- Sunt un idiot. ‎- Nu, e în regulă.
‎DIPLOMATA
‎Dacă intrăm în război cu Rusia, ‎ar trebui să ne luăm un câine.
‎Ca să ne protejeze?
‎Nu.
‎SUA și Marea Britanie, în război cu Rusia?
‎E genul de situație ‎în care oamenii fac copii.
‎Fiindcă vine apocalipsa.
‎Copiii aduc speranță.
‎- Îmi ceri să fac un co…? ‎- Nu.
‎Nu.
‎Tocmai asta e ideea.
‎Suntem împreună de puțin timp. ‎Nu facem copil.
‎Dar un câine?
‎Îmi ceri să mă mut cu tine?
‎Nu.
‎Câinele poate sta ‎când la mine, când la tine.
‎Îmi iau un pește.
‎Președintele vrea să vină la Chevening.
‎- Ce? ‎- Rusia e vinovată.
‎Nu vor să-l lase pe Ganon ‎să facă planurile.
‎Nu se poate!
‎Casa Albă îl consideră ‎un atac indirect asupra SUA.
‎Dacă vine Rayburn, vine și Trowbridge.
‎Ideea e să dezbatem politica ‎în privința Rusiei,
‎între miniștri,
‎și apoi o comunicăm mai sus, când e clară.
‎Bună, Lindsay!
‎Mi-o dai pe Karen, te rog?
‎Mersi.
‎O să fii un părinte agitat. ‎Chiar și pentru un pește.
‎Bună, Karen!
‎Ascultă, președintele nu ar trebui ‎să urce acum în avion.
‎Îi avem pe Ganon și ministrul de Externe.
‎Sunt suficienți lideri importanți ‎în același loc, simultan.
‎Nu e sigur, nu?
‎Putem face să fie sigur.
‎Ajută-mă naibii la faza asta!
‎Ghici cine a intrat în birou! Așteaptă.
‎Karen?
‎Bună, sunt Eidra Park.
‎Știu, nu te mai văd deloc. Ce mai faci?
‎Pe bune?
‎Kar, asta rămâne secret,
‎dar îl știi pe ambasadorul iranian ‎care a murit ieri aici?
‎Nu am primit analiza toxicologică.
‎Înseamnă că nu putem exclude otrăvirea.
‎Nu, ministrul de Externe nu l-a otrăvit,
‎dar rușii ar fi putut să o facă înainte.
‎Stai, pe bune?
‎Spun doar că, ‎până când aflăm ce se petrece,
‎cred că ar fi mai bine ‎ca președintele să fie la DC.
‎Da!
‎Tu le-ai spus să facă asta?
‎Ce anume?
‎- Mi-au făcut bagajul. ‎- Da, normal.
‎Mi-au…
‎Mi-au pus și tampoane.
‎Sunt prevăzători.
‎Opt mari, patru mici și Advil.
‎Știu în ce perioadă a ciclului lunar sunt, ‎la naiba!
‎Rușii nu vor război ‎cu noi și britanicii, nu?
‎Habar nu am ce vor.
‎I-au înscenat asta Iranului.
‎Voiau să declarăm război Iranului?
‎Sunt vicleni.
‎Nu-mi place să mi se atingă lucrurile,
‎dar fac o treabă grozavă.
‎Și uite așa începe.
‎Ce?
‎Te vei obișnui cu asta.
‎Ba nu.
‎Ei bine…
‎Ar trebui să-ți facă și ție bagajele ‎cât suntem plecați, să fim gata.
‎Ia te uită! Și tu ești prevăzătoare.
‎Ce e?
‎Nimic.
‎Ar trebui să purtăm vreo discuție?
‎Nu.
‎- Fir-ar! ‎- Nu.
‎Mersi că mi-ai tras-o.
‎Nu, nu cred că schimbă
‎faptul că avem o căsnicie ‎fundamental non-viabilă.
‎Nu am crezut niciodată altceva, bine?
‎Am fost egoistă.
‎Ei bine, dacă așa arată egoismul…
‎- Nu trebuie să vii la chestia asta. ‎- Revino-ți!
‎Ne-am despărțit.
‎Dau bine la brațul tău ‎în prima repriză de poze,
‎apoi plec, cum am stabilit.
‎Nu înseamnă că nu mai poți veni la mine ‎din când în când.
‎Pur și simplu…
‎Nu vreau ca lucrurile să fie neclare.
‎Katherine…
‎Numai tu poți distruge ‎o partidă bună, pe mutește,
‎în cenușa unei relații moarte.
‎Bine.
‎În regulă.
‎E buncărul de la țară ‎al ministrului de Externe, futu-i!
‎Nu mai reverificați proprietatea,
‎ambasadoarea trebuie să ajungă la timp.
‎Dnul McNabb spune ‎că nu putem ignora posibilitatea
‎unei amenințări din casă.
‎Își face griji pentru Dennison?
‎Spune-i că, dacă-și face griji ‎din cauza ministrului de Externe,
‎sare dracului calul.
‎Nu ne percheziționăm aliații!
‎Spune că ministrul de Externe ne e aliat.
‎Nu asta am zis.
‎Dnul McNabb spune că el e responsabil ‎de siguranța ambasadoarei.
‎Știu asta.
‎Ultima oară când ministrul de Externe ‎s-a întâlnit cu un diplomat,
‎- …a sfârșit într-un sac mortuar. ‎- Iisuse! Zi-i…
‎Până când primim analiza toxicologică, ‎vom fi precauți.
‎Dă-mi telefonul!
‎Bert, e o porcărie cât casa.
‎Bert?
‎- Sun la Departamentul de Stat. ‎- Afară!
‎Dennison a fost acolo.
‎Oficial, și eu, chiar la sfârșit.
‎Până când află dacă a murit de noviciok ‎sau hipertensiune,
‎sunt îndreptățiți să-și facă griji.
‎Bine, sunt doar…
‎Neliniștit.
‎Nicidecum.
‎Cu asta mă descurc.
‎Nu le am cu petrecerile.
‎Dar negocierile adevărate?
‎Știu. Am deplină încredere ‎în capacitatea ta de a…
‎Pe bune?
‎Da.
‎Eu nu cred că ai.
‎Ai citit ordinea de zi?
‎Firește.
‎E foarte lungă.
‎Nu i-aș da unui ambasador o informare
‎fără un rezumat la început.
‎Nu o va citi, atâta tot.
‎- E destul de scurt? ‎- Mai bine.
‎- E ordinea de zi de mâine. ‎- Bine.
‎Ziua va fi alcătuită din trei părți.
‎Astăzi vei concepe ‎cu delegația britanică strategia
‎de optimizare a celor trei părți,
‎ca să valorificăm ‎discuția ministrului de Externe
‎cu secretarul de stat
‎și să stabilim strategia privind Rusia.
‎Ce-ar fi să-mi dai cartonașul?
‎- Putem discuta pe marginea lui. ‎- Dă-mi să văd.
‎Sunt notițe pentru mine. Nu vor ajuta.
‎Dă-mi să văd!
‎Bine.
‎Îmbrățișare, distanțare, urs.
‎Ai dreptate.
‎Numărul unu.
‎O demonstrație publică ‎a relației puternice dintre SUA și Regat.
‎Ca Rusia să știe că facem front comun,
‎la fel ca atunci când a invadat Ucraina.
‎Asta e îmbrățișarea?
‎- Da. ‎- Drăguț.
‎- Numărul doi… ‎- Hei!
‎Ce așteptăm?
‎Verificare de securitate.
‎Cred că Dennison o să te omoare ‎ca pe ambasadorul iranian?
‎Cred că ar trebui să evităm să sugerăm, ‎chiar și în glumă,
‎că moartea ambasadorului iranian ‎are de-a face cu aliații.
‎- Sau cu rușii. ‎- Nu face asta!
‎- E deja agitat. ‎- Ba nu sunt.
‎N-ar fi prima oară când rușii ar otrăvi ‎pe cineva pe pământ britanic.
‎- Aș vrea să continui. ‎- Zi!
‎- Nici a doua oară. ‎- Numărul doi.
‎- Da. ‎- Care e numărul unu?
‎O îmbrățișare.
‎- O distanțare de Iran. ‎- Distanțare.
‎Da.
‎- Acum, că știm că Rusia e vinovată… ‎- Otrava?
‎Tu ești suspectă? Așa ar trebui.
‎Urcă înapoi în mașină!
‎Merg să fac pipi.
‎Așa e?
‎Mă consideră suspectă?
‎Nu. Ești martoră.
‎Eidra va discuta cu tine mai târziu.
‎Și poliția.
‎- Bine. Numărul doi, distanțare. ‎- Da.
‎Știm că Rusia e vinovată, ‎trebuie să ne distanțăm de Iran.
‎Adică să-i cerem scuze.
‎Nu.
‎Departamentul de Stat a zis clar
‎că nu putem cere scuze unui regim ‎ce scandează „Moarte Americii”.
‎Doamnă?
‎Putem pleca.
‎Urcă în cealaltă mașină.
‎Eu și Hal trebuie să ajungem ‎în aceeași mașină.
‎Dar aș vrea să termin ordinea de zi.
‎- Trei e ursul. ‎- Da.
‎- Care e Rusia. ‎- Da.
‎Era evident.
‎Hal!
‎Durează cât am nevoie.
‎Mulțumesc.
‎Bun-venit!
‎E o onoare să vă avem aici. ‎Hoope. Mă ocup de Iran.
‎Îmi pare bine.
‎Rusia. Kemper-Waithe.
‎Îmi pare bine.
‎Înțeleg că vă datorăm mulțumiri.
‎Scuze că ați așteptat. ‎Credeam că ați început deja.
‎Prostii! Ați ajuns la țanc.
‎Ce proprietate frumoasă aveți!
‎E o plăcere să vă cunosc. ‎Pesemne sunteți mândru.
‎De soția mea? Chiar sunt.
‎Kemper-Waithe. Rusia.
‎Hayford. Lumea întreagă.
‎- Intrăm? ‎- Da.
‎Ce morții mă-sii se întâmplă?
‎Mi-au lipsit vorbele tale dulci.
‎Tipul cu Iranul îmi tot zâmbește.
‎Fiindcă acum ești o vedetă. ‎Ai împiedicat o conflagrație în Golf.
‎Știu ce s-a întâmplat?
‎Habar nu au ce s-a întâmplat, ‎știu doar că ai fost implicată.
‎Ai spus de la bun început ‎că Iranul e nevinovat. Aveai dreptate.
‎Tu nu ai niciun merit?
‎Suntem o echipă formidabilă.
‎Dar părerea unanimă e ‎că tu ești hingherul.
‎Ce înseamnă asta?
‎Înseamnă că ai pus în lesă ‎câinii războinici.
‎Îmi place.
‎Cred că ți se potrivește.
‎Așa mi se pare și mie.
‎Bun-venit!
‎Bun-venit ‎în modesta noastră monstruozitate!
‎Indispensabila Cecilia Dennison.
‎Desigur. Mă bucur nespus să te cunosc.
‎Ambasadoarea Katherine Wyler.
‎S-a supărat rău?
‎Dacă…? Poftim?
‎Austin. Ți-a ținut morală?
‎Legat de ce anume?
‎Păi, ai întârziat.
‎Pe mine mă ceartă rău când întârzii.
‎Aplică o dublă măsură.
‎Putem să nu facem asta?
‎De acord. Să nu stăm aici.
‎- Intră! ‎- Da.
‎Nu e acasă, dar e o proprietate imensă.
‎Mulțumesc. Mi-a părut bine să te cunosc.
‎Tu trebuie să fii soția.
‎Ce m-a dat de gol?
‎Vino să-ți fac marele tur!
‎- Bine. ‎- Scuze că vă întrerup.
‎Aveți un apel pe linia sigură.
‎Bine, vin imediat.
‎Vă caută prim-ministrul.
‎Scuză-mă.
‎Da.
‎- Bună ziua! ‎- Bună ziua!
‎Vă cer iertare.
‎Anu!
‎După ce va sosi secretarul de stat,
‎vom începe cu o recunoaștere comună ‎că vorbele tăioase
‎ale premierului Trowbridge ‎despre președintele Rayburn
‎au fost doar o dezbatere aprinsă ‎între prieteni.
‎Apoi vom trece la punctul doi, Iranul…
‎Da. Mulțumesc, dnă ambasador.
‎Aveți comentarii ‎despre locul Iranului în program?
‎Nu. Nu e vorba de Iran. Eu doar…
‎Sunt în regulă.
‎- Trei. ‎- Ba nu e în regulă.
‎- Trei. ‎- Asta e exact
‎ce ne-a spus doamna Wells.
‎O femeie zveltă ca dumneata…
‎- Ar trebui să continuăm. ‎- Nu.
‎E inechitate structurală, la propriu.
‎Scaune proiectate ‎pentru o constituție masculină.
‎Dacă vrem femei la masa discuțiilor,
‎ne revine sarcina ‎de a aduce un scaun potrivit.
‎Îi putem aduce ambasadoarei Wyler ‎un scaun potrivit?
‎- Îți pot aduce un scaun? ‎- Îmi place scaunul meu.
‎Sunt curioasă care e punctul trei.
‎Poate o pernă?
‎Perfect! Mulțumesc.
‎Bine, așadar…
‎Mulțumesc.
‎Să reluăm.
‎Unu, o demonstrație a relației puternice ‎și sănătoase dintre SUA și Marea Britanie,
‎doi, Iranul și trei, Rusia.
‎Mulțumesc, Anu.
‎Dacă putem muta prima chestiune la sfârșit ‎și nu mai sunt alte modificări,
‎atunci cred că putem continua.
‎Desigur.
‎De ce?
‎De ce mutăm prima chestiune la urmă?
‎Dat fiind că ai întârziat
‎și mobila e inechitabilă structural,
‎am rămas în urmă.
‎Prima chestiune ‎trebuie dezbătută pe îndelete.
‎- Anu! ‎- Noua chestiune numărul unu, Iranul.
‎Vă rog să dați la pagina patru. Mulțumesc.
‎Pagina numărul patru.
‎Pot face eu turul. L-am învățat.
‎Mai ales partea cu lordul Earlsby.
‎Wellsby.
‎Nu și în varianta mea.
‎Nu e nicio problemă, dnă.
‎Nu are încredere în mine.
‎Doamna pare competentă.
‎Să vă dau lista?
‎Ai dreptate, e o idee bună.
‎Au o listă cu activități pentru mine.
‎E cumplit de anostă,
‎dar sunt mai plăcute când fac două odată.
‎Turul proprietății e prima activitate. ‎O poți alege pe a doua.
‎Jocul „Recunoaște personajul”.
‎Excelent!
‎Trebuie să exonerăm Iranul,
‎în mod public și vocal, ‎cât mai curând cu putință.
‎Când vom fi pregătiți să acuzăm Rusia,
‎să fi pus deja bazele unei noi versiuni.
‎Departamentul de Stat ‎respinge orice scuze.
‎N-a zis nimic de scuze.
‎E înțelept să exonerăm oare Iranul?
‎Doar nu sunt măicuțe.
‎Dacă Rusia și-a propus ‎să ne atragă într-un război în Golf,
‎orice în afara unei exonerări ‎ar reprezenta un cadou pentru Kremlin.
‎Până când nu spunem clar ‎că nu Iranul este vinovat,
‎restul lumii va crede ‎că moartea ambasadorului Hajjar…
‎În biroul tău.
‎Să cerem scuze Iranului.
‎- Nu. ‎- Alba-neagra.
‎Rusia pentru Iran.
‎Nu putem achita Iranul ‎până când nu suntem gata să acuzăm Rusia.
‎Între timp, ce îi spunem Iranului?
‎Îi putem oferi alte concesii.
‎Numai ceai să nu-i oferiți.
‎Să știți că are dreptate.
‎Era o glumă.
‎Și nici cafea, aș zice eu.
‎O, Doamne!
‎Poftim?
‎Întrețineți teoriile conspiraționiste ‎ale Iranului
‎și vorbiți de parcă am scos ‎cadavrul lui Hajjar în valiză.
‎Nu CIA-ul l-a omorât pe Kennedy,
‎Q nu e profetul internetului,
‎iar ceaiul nu era otrăvit.
‎Mi s-a spus ‎că nu avem încă raportul toxicologic.
‎Dacă a fost otrăvit, ‎otrava nu era în ceai.
‎L-a băut abia după ce a început ‎să aibă simptome.
‎Austin?
‎Apă.
‎Cred că ar trebui să luăm o pauză.
‎Bine. Pauză.
‎Știi ce ai zis adineauri?
‎Că ești cam arțăgos? Fiindcă ești.
‎Ai spus că avea simptome ‎înainte să bea ceaiul.
‎Da.
‎Poate că nu CIA-ul l-a ucis pe Kennedy, ‎dar te-a strecurat în biroul meu,
‎iar la scurt timp după asta, ‎ambasadorul iranian a plecat pe targă.
‎Rahat!
‎N-ar trebui să știi de simptome, ‎nu trebuia să fii acolo.
‎Îmi pare rău.
‎- Jumătate de glob crede că eu l-am ucis. ‎- Știu.
‎E bine să nu-l fi omorât ‎împreună cu Satana însuși.
‎Ce e?
‎Ai…
‎Cămașa ta.
‎Nu ai încheiat un nasture.
‎Fir-ar să fie!
‎Nu.
‎Mulțumesc.
‎Putem spune că tu mi-ai zis de ceai. ‎Dacă întreabă cineva,
‎deși mă îndoiesc.
‎Care e discuția mai lungă?
‎Subiectul 3, înainte subiectul 1. ‎Îi spunem Îmbrățișarea.
‎Vor observa că am dispărut.
‎Cred că va fi de ajuns și o declarație.
‎Voi ne iubiți,
‎iar Trowbridge nu va mai spune ‎că președintele e ticălos.
‎Drept dovadă că regretați,
‎pronunțați și voi ca americanii.
‎El nu va accepta nicio îmbrățișare.
‎Vrea să-i pună capăt.
‎La ce te referi?
‎La relația specială ‎dintre națiunile noastre.
‎La ipoteza că puterea americană impune ‎valorile morale.
‎Că armata britanică nu poate acționa ‎fără ajutorul sau aprobarea americanilor.
‎Că suntem la cheremul liderilor voștri
‎și avem de suferit, ‎căci vă urmăriți mereu propriile interese.
‎Poate că e periculos să fii dușmanul SUA,
‎dar să-i fii prieten e fatal.
‎Ți-ai ieșit din minți, futu-i?
‎Te rog, mai încet…
‎Vă despărțiți de noi?
‎- Prim-ministrul… ‎- Ați părăsit UE.
‎Scoția și Irlanda de Nord vor să iasă.
‎Rusia ucide ucraineni de un an de zile,
‎iar acum își îndreaptă atenția spre voi.
‎Acum vreți voi să regândiți alianța?
‎Ai dreptate, e o discuție mai lungă.
‎Hai să inventăm scuze ce nu sună a scuze,
‎adresate unei teocrații antioccidentale ‎aproape nucleare.
‎Se pare că e mai ușor decât o îmbrățișare.
‎Nu scuze.
‎Este cu neputință așa ceva.
‎- Alistair… ‎- Cu neputință.
‎În regulă.
‎Ar prefera alte lucruri în locul scuzelor.
‎Cum ar fi?
‎Eliminarea Gărzii Revoluționare
‎de pe lista ‎organizațiilor teroriste internaționale.
‎Nu asta e ținta.
‎Cred că Iranul ar considera ‎că e fix la țintă.
‎Doamnă ambasador Wyler, ‎nu mai suntem un imperiu.
‎Nu facem parte nici din continent.
‎Suntem o mică națiune insulară, ‎cu o democrație măreață.
‎Am spus că Iranul e inamicul și nu era.
‎Acum spunem ceva, îi cerem scuze,
‎chiar dacă SUA nu vor asta.
‎Când restul lumii încetează ‎să ne mai creadă,
‎ne pierdem și puterea.
‎Ce se petrece, mai exact?
‎Ce veste bună!
‎Prim-ministrul era prin zonă
‎și trece pe aici să ne salute.
‎Domnule prim-ministru! Ce onoare!
‎Mi s-a deschis drumul în față.
‎Mă tem că parcă întreg comitatul Kent ‎era întins pe spate
‎și-și desfăcea picioarele ‎ca să fie posedat de bestia asta de motor.
‎Așa că iată-mă ajuns aici.
‎E o mașină pe cinste.
‎Am împrumutat-o de la un prieten.
‎Are un nume imposibil de pronunțat,
‎așa că am zis să ies cu ea
‎înainte ca moraliștii să strice totul.
‎Doamne sfinte!
‎Miroase!
‎Haideți! Toată lumea.
‎Spuneți-mi, ce simțiți?
‎Julian!
‎- Nimic în mod deosebit. ‎- Nimic în mod deosebit. Da.
‎Pe când Chequers, ‎reședința mea de la țară,
‎are o oarecare duhoare.
‎Lydia turuie întruna despre asta.
‎Ca și cu biroul tău.
‎Pe mine m-au ales. ‎De ce primești tu cele mai bune jucării?
‎Mă bucur să vă văd, dle.
‎Și eu, că mă vezi.
‎Aud că Ganon e un bețiv,
‎așa că mâine cocteilurile ‎ar trebui să vină devreme și des.
‎Vorbiți despre Rusia, ‎deci vodcă, evident, ca să dați tonul.
‎Asta-i părerea mea.
‎La ce concluzii ați ajuns?
‎Păi, abia am început.
‎Probabil că preferați ‎o informare completă după ședință.
‎Nu, nu prefer. O vreau acum.
‎Ei bine, am finalizat ‎ordinea de zi pentru mâine.
‎Începem cu Iranul.
‎- Un fel de… ‎- Distanțare.
‎Nu. Începeți cu Rusia.
‎Țară mare. A măcelărit Ucraina.
‎Ne-a făcut praf portavionul.
‎Încă nu am abordat problema Rusiei.
‎E interesant.
‎Presa mă pune la zid ‎pentru o oarecare lipsă de acțiune.
‎The Times‎ cere alegeri anticipate.
‎Ganon vine mâine ‎ca să stea umăr la umăr cu noi,
‎în timp ce spunem ceva lumii ‎despre cele întâmplate,
‎dar voi nu ați abordat încă ‎problema Rusiei.
‎Dnă ambasador Wyler, ești inteligentă. ‎Ce zici?
‎Nu a uitat nimeni de Rusia.
‎Mă întreb doar dacă ordinea de zi ‎a ministrului are un interes ascuns.
‎Firește că nu.
‎Am întrebat-o pe ambasadoare.
‎Doamnă ambasador, ‎Iranul ne-a atacat vasul?
‎Nu.
‎Atunci de ce vorbim despre el?
‎Cu tot respectul, ‎dacă Rusia i-a înscenat asta Iranului…
‎Mereu e un „dacă”.
‎…puteți transforma Iranul,
‎din unul din puținii prieteni ai Rusiei, ‎în dușmanul ei de moarte.
‎Vă creează premisele ‎pentru a deveni un mare lider.
‎A deveni. Într-o bună zi.
‎Între timp, am 41 de văduve
‎care și-ar dori azi drepturile ‎din al Doilea Amendament,
‎nu într-o bună zi.
‎Rușii ne-au distrus nava de război.
‎Hai să nu mai amânăm ‎și să profităm de ziua de mâine
‎ca să acuzăm vinovatul.
‎- Dle, dacă ne-ați da ocazia… ‎- Poate că aveți dreptate.
‎Ia te uită!
‎Mulțumesc, Austin.
‎Nu, eu vă mulțumesc. ‎Ne-ați fost de mare ajutor.
‎Nu plec nicăieri.
‎Să ne suflecăm mânecile.
‎Să trecem la treabă!
‎IISUS
‎Sunt un bărbat?
‎Parțial, în cel mai bun caz.
‎Să spunem că e ceva subiectiv.
‎Copaci. Iaz.
‎Mai sunt în viață?
‎De la brâu în jos, poate.
‎Mă cunosc?
‎Păi, sper că nu.
‎Deși vei zice că te cunoști, ‎dacă vei candida la o funcție înaltă.
‎Așa vei face?
‎Să spun că mă cunosc?
‎Nu. Vei candida la ceva?
‎Vei scăpa din purgatoriu?
‎Mă bucur să iau o pauză.
‎Ce vrăjeală!
‎- Eu mă cunosc pe mine? ‎- Nu.
‎Poate. Nu.
‎Ai grijă!
‎Cunosc pe toată lumea.
‎El te-ar plăcea.
‎El. Interesant!
‎Marele Templu. Mai e unul după colț,
‎numit Templul Puțin Mai Mic.
‎Templu…
‎Doar nu sunt…?
‎Sunt Dumnezeu?
‎Ia vezi ce spui…
‎Deci nu spui nu.
‎Sunt Iisus?
‎- Iar eu sunt… ‎- Sub nicio formă!
‎Austin!
‎Hei! Ești o trișoare intrigantă!
‎Ba nu sunt. ‎Sunt Henry Kissinger, la naiba!
‎„Poate că aveți dreptate”?
‎Înțelegi despre ce vorbim aici?
‎Acuzăm Rusia că a atacat o navă britanică.
‎Mâine, cu secretarul de stat american.
‎Discutăm despre asta, atâta tot.
‎Va deveni o ședință despre Rusia.
‎După care, dacă Dumnezeu există, ‎premierul va pleca.
‎Chiar cred că trebuie să-i spunem ‎că nu suntem pregătiți să acuzăm Rusia.
‎Am nevoie să mergi pe mâna mea. ‎Ai putea să faci asta?
‎Îmi ceri ajutorul?
‎- Da. ‎- Fiindcă am multe pe cap acum.
‎Trebuie să-i spun lui Ganon că va primi
‎cererea ca națiunile noastre ‎să se vadă cu alții.
‎Uneori, trebuie ‎să vorbesc în numele prim-ministrului.
‎Dar acum îți cer ție personal, ‎în numele meu,
‎ajutorul.
‎Cu ce te pot ajuta?
‎Are nevoie de o informare alertă și liberă ‎despre strategia privind Rusia.
‎Care să-l facă să se simtă…
‎Inteligent și stăpân pe situație?
‎- Presupun că da. ‎- Nu e inorog.
‎În urma schimbării neașteptate ‎a programului de azi,
‎ordinea de zi e după cum urmează.
‎Unu, Rusia.
‎Doi,
‎Rusia.
‎Trei. Julian?
‎Rusia?
‎Te prinzi repede.
‎Dar nu e, oficial.
‎Ce nu e?
‎Rusia.
‎Nu oficial.
‎Nu-mi vine să cred, la naiba!
‎Credeam că indienii l-au reperat pe tipul
‎care a aruncat vasul în aer.
‎Așa este.
‎După care serviciile de informații române,
‎într-o mare victorie ‎a șoarecilor în fața oamenilor,
‎- …l-au văzut fugind în Rusia… ‎- Dle, e complicat…
‎…unde a fost plătit de… Cum îl cheamă?
‎- Lenkov. ‎- Care e rus!
‎De ce e greu?
‎Sunteți consilieri de politică externă, ‎cunoașteți Războiul Rece,
‎nu căutați capătul Pământului plat.
‎Domnule, nu putem lansa nonșalant ‎acuzații la adresa Rusiei.
‎E o putere nucleară, condusă de un individ
‎care va nimici bucuros națiuni suverane ‎chiar și fără să fie provocat.
‎Pentru Rusia, ‎genocidul e o treabă bine făcută.
‎- Bine. Atunci acuzați-l pe Lenin! ‎- Lenkov.
‎Cine mă-sa o fi. ‎Acuzați-l de uciderea a 41 de bărbați!
‎Și femei.
‎Lenkov e un paravan pentru Kremlin.
‎De îndată ce vom acuza Rusia sau pe Lenkov
‎de un atac direct asupra Marii Britanii, ‎un aliat NATO,
‎vor acționa înaintea noastră.
‎Incapabili să ne facă față ‎într-un război convențional,
‎e posibil să încalce ultimul tabu rămas,
‎armele nucleare.
‎Vor începe cu focoasele tactice,
‎de parcă ar fi mai puțin importante, ‎ceea ce nu sunt.
‎Dennison se afundă tot mai mult.
‎Dacă mergem până la capăt ‎cu fanfaronada dv…
‎- Scuze, cu ce? ‎- Cred că nu înțelegeți ideea de bază.
‎Oare?
‎Prim-ministrul este conștient ‎că nu putem acuza Rusia
‎până nu știm cum vom reacționa.
‎Ar fi nebunie curată.
‎Dar privește în viitor, ‎iar noi ne batem capul cu dovezile.
‎Secretarul de stat e pe drum încoace.
‎Poate că nu avem nevoie ‎de ajutorul premierului
‎pentru a concepe o acuzație,
‎dar e evident că avem nevoie ‎să ne ajute să stabilim reacția.
‎Vorbe înțelepte și adevărate.
‎Dau câteva telefoane. Când mă întorc,
‎o să-mi sugerați ‎câteva opțiuni de răspuns.
‎Aveți 20 de minute.
‎Cine se ocupa de Rusia la IND? ‎Ai lucrat cu el la Tallinn.
‎Schulman?
‎Am avut o dimineață încântătoare, ‎mulțumesc de întrebare.
‎Am 20 de minute să schițez
‎un răspuns bilateral despre Rusia, ‎inițiat de britanici.
‎- Cine era tipul? ‎- Am făcut turul proprietății.
‎- Se pare că e sora, nu soția lui. ‎- Poftim?
‎Cecilia Dennison.
‎E sora lui?
‎O întorsătură neașteptată.
‎Cine își aduce sora?
‎I-a dat papucii un cretin ‎cu vagi legături cu familia regală.
‎Dennison i-a luat mult prea în serios ‎tentativa jalnică de suicid.
‎- Rahat! ‎- Acum nu o mai scapă din ochi.
‎Își iubește fratele.
‎Spune că poate fi arogant, ‎dar are suflet bun.
‎Că soția lui a murit în urmă cu doi ani
‎și că are nevoie disperată ‎de o partidă de sex.
‎- Iisuse! ‎- Ascultă…
‎Dacă plec, ‎vei avea nevoie de ceva acțiune.
‎Altfel, vei fi morocănoasă, ‎ceea ce e rău pentru SUA.
‎Hal!
‎E idealul platonic pentru toți arătoșii
‎tocilari cu care ai ieșit înaintea mea.
‎Nu te preface că nu ai observat.
‎Tipul care se ocupa de Rusia? ‎Cu toaletele înghețate din Tallinn?
‎Shellman?
‎Vorbesc serios. Ar trebui să i-o tragi.
‎A avut o idee ‎de a-l sancționa pe oligarhul cobaltului
‎fără a afecta ‎rezervele de cobalt ale lumii.
‎Da.
‎Cum îl cheamă, futu-i?
‎Nu-mi aduc aminte.
‎Gellman. Gellman!
‎Ben Gellman.
‎- Pot să vă ajut, doamnă? ‎- Nu.
‎- Te simți bine? ‎- Da.
‎- Strigai. ‎- Ben Gellman, de la IND.
‎Trebuie să-l sun ‎și să obțin informații financiare,
‎vicepreședintele Gazprom, ‎și am să… mă lămuresc eu.
‎Bună! Știi că lucrez pentru tine, nu?
‎- Da. ‎- Și Ronnie.
‎Mă bucur.
‎Nu mai ești adjunct al șefului misiunii.
‎Dacă trebuie să afli ceva, pot să te ajut.
‎La fel și Ronnie ‎și ceilalți 800 de subalterni ai tăi.
‎- Până apuc să vă explic… ‎- Cred că ar trebui să încerci.
‎Cred că facem partea din fișa postului ‎care îți place,
‎la care te pricepi, ‎dar e o funcție importantă.
‎La fel e și a mea.
‎Nu te descurci cu amândouă.
‎Ben Gellman la telefon.
‎Tu poți să intri.
‎Iar tu găsește 17 riposte diplomatice ‎plauzibile la adresa Rusiei.
‎Am găsit doar două. Sugerează mai multe.
‎Asta… numești tu scris?
‎Premierul ține un discurs în Parlament.
‎Nu pomenește nimic în discurs ‎despre Rusia sau Lenkov.
‎Dar o invitați pe văduva tipului ‎otrăvit de ruși la Londra în 2006,
‎ca să fie clar că se referă la Rusia.
‎- Adoră discursurile. ‎- Da.
‎Dar, ca sancțiunile pe cobalt ‎și interdicția de călătorie, nu ajunge.
‎De aceea, i le propui pe toate.
‎Individual, par doar niște fleacuri.
‎Dar, dacă le pui laolaltă,
‎- …va părea un potop de… ‎- Fleacuri.
‎- Va părea un atac multidirecțional. ‎- Mă îndoiesc.
‎Din păcate, „nu” nu e o propunere.
‎Expune-i-le rapid, dă-i impresia că e un…
‎- Potop. ‎- Întocmai.
‎- Aici erai! ‎- Mă căutai?
‎Da.
‎Am asta de la un domn de la grajduri.
‎Un grăjdar obraznic?
‎Mi s-a părut de treabă.
‎Ești absolut delicios.
‎Am încredere în tine ‎să furi o sticlă din cramă?
‎- Pentru asta m-am născut. ‎- Bine.
‎Tu caută niște mâncare.
‎Ia ăsta!
‎Dacă întreabă cineva, ‎urmărești lăstunul violet.
‎E o pasăre mică, nu e violet,
‎dar toți par să fie de acord ‎că merită văzută.
‎Lăstunul violet. Bine.
‎Interdicție de călătorie.
‎Pentru toți cetățenii ruși.
‎Deci ei omoară 41 de marinari britanici ‎și eu le stric vacanța în Kensington?
‎Dacă veți coordona măsura cu SUA…
‎Le stric și vacanța din Palm Beach?
‎India.
‎E posibil să reușim să convingem India ‎să se alăture sancțiunilor.
‎O să mă sinucid.
‎Forța cumulată ‎a unui potop de măsuri diplomatice…
‎A unui potop de porcării diplomatice.
‎- Ministrul de Externe încearcă să… ‎- Da, știu. Dar e o mare vrăjeală!
‎La o lună după invadarea Ucrainei,
‎urcaserăm ‎până în vârful piramidei diplomatice.
‎Am impus sancțiuni pe datoria Rusiei, ‎am pus embargou pe petrol
‎și am exclus-o din SWIFT, nu?
‎I-am pedepsit și am mers la cacealma.
‎Și am epuizat toate treptele.
‎Nu mai avem nicio măsură.
‎Între timp, ei au bombardat ‎maternități în Mariupol,
‎au bombardat Cernobîlul
‎și, deghizați frumușel în iranieni, ‎ne-au distrus nava neprețuită.
‎De ce nu le putem urma exemplul?
‎Dacă procedăm la fel ca ei, ‎dacă spulberăm ordinea bazată pe reguli…
‎Ce, asta mă face un ipocrit?
‎Și ce? Se poate și mai rău.
‎Cum sună „criminal de război”?
‎- Ar fi timpul să luăm pauza de prânz. ‎- Nu, eu iau pauza de prânz.
‎Voi veți rămâne aici, ‎flămânzi și concentrați,
‎până veți găsi ‎o reacție egală pentru Rusia,
‎care nu mă face să par un laș nehotărât.
‎După dv., doamnă.
‎Domnule ministru Dennison, ‎ați putea veni puțin?
‎Desigur.
‎Scuză-mă!
‎- Mănâncă cumva? ‎- Nu s-ar cuveni.
‎Hal Wyler!
‎- Mă bucur să vă revăd, dle premier! ‎- Ajută-mă să fac pagubă aici.
‎Unde e echipa?
‎Îi calc pe urme Sfântului Bonaventura.
‎În 1268, cardinalii nu se pun de acord ‎asupra noului papă,
‎așa că ce face Boni?
‎Le întinde masa?
‎Îi încuie fără mâncare, ‎până când se hotărăsc dracului.
‎Trei au murit, dar a dat roade.
‎- Iisuse Hristoase! ‎- Așa au zis și cardinalii.
‎Tu ai avut de-a face cu rușii.
‎Da, de câteva ori.
‎De ce dau înapoi ‎de la ideea unei confruntări?
‎Tu ce m-ai sfătui să fac?
‎Întrebați-o pe ambasadoare.
‎Eu mă duc să găsesc lăstunul violet.
‎Ce să găsească?
‎Raportul toxicologic nu a venit,
‎dar poliția vrea ‎să discute oricum cu tine.
‎- Dle, ați vorbit cu ei? ‎- De mai multe ori.
‎Ar fi bine dacă am putea să…
‎- Să ne coordonăm versiunile. ‎- Exact.
‎Ar trebui să luați loc.
‎- Scuze că v-am scos. ‎- Nu-i nimic.
‎Voiam să mă asigur ‎că toată lumea are aceeași cronologie.
‎Ne bucurăm să o rediscutăm, ‎a fost deja o problemă.
‎Nu a fost o problemă. ‎Nu a observat nimeni.
‎Cine vrea să mă pună la curent?
‎Am sugerat vag că știu ‎când au început simptomele ambasadorului,
‎adică înainte să ajung.
‎Nu a observat nimeni.
‎Tu ai observat.
‎- Nu. ‎- El a observat.
‎Nu aș fi sesizat, dacă nu spuneați.
‎Dar ai observat, ar fi putut observa ‎și oricare dintre ceilalți.
‎Accesul de tuse a acoperit parțial.
‎- Parțial? ‎- Parcă ai înghițit o pisică.
‎Să continuăm.
‎La ce oră a ajuns ‎în biroul ministrului de Externe?
‎AMBASADOARE SUA
‎Nu știi?
‎Eu știu. Tu nu știi.
‎Mie mi s-a adresat deja întrebarea asta.
‎Deci nu contează când am ajuns acolo,
‎ci când ai spus tu că am ajuns acolo.
‎- Stuart? ‎- Nu am luat prânzul.
‎Paramedicii au ajuns în birou la 16:26,
‎așa că hai să spunem 16:30.
‎Unde a căzut ambasadorul Hajjar, ‎mai exact?
‎A scăpat ceașca de ceai lângă masă ‎și a căzut pe podea.
‎Nu.
‎Cred că îmi amintesc imaginea bărbatului ‎care a murit în biroul meu.
‎A căzut, tu ai mers lângă el,
‎l-ai încurajat, eu am chemat ajutoare.
‎Nu. A leșinat pe canapea, ‎l-am mutat pe podea.
‎- E foarte utilă. ‎- Ba nu e.
‎Fiindcă nu a făcut asta.
‎A sosit după ce el s-a prăbușit pe podea.
‎Habar nu are cum a căzut.
‎- Futu-i! ‎- N-ar trebui să discute cu poliția.
‎Putem împiedica discuția?
‎Care-i faza cu Trowbridge?
‎Doar se preface?
‎Nu întru totul.
‎Țin minte când l-am văzut prima oară ‎dând fuga la podium,
‎să-și citească remarcile ‎mâzgălite pe mână,
‎și uitându-se la logoul din spate, să vadă
‎despre ce trebuia să vorbească, mai exact.
‎Mi s-a părut că e un băiat de 13 ani ‎foarte inteligent, care suferă de ADHD.
‎E al dracului de erudit!
‎Destul de isteț încât să nu muncească,
‎dar nu îndeajuns de șiret ‎încât să ascundă asta.
‎Să facem schimb.
‎A doua oară când l-am văzut ‎urcând pe scenă și verificând fundalul,
‎mi-am dat seama că-l subestimasem.
‎Doar aparent distrat.
‎E un truc bun.
‎Crezi că va ploua?
‎- Nu. ‎- Mi-aș dori să plouă.
‎De ce?
‎Puțină ploaie în fiecare zi ‎îmi ușurează singura sarcină,
‎aceea de a-mi lăsa asupra lumii ‎o amprentă cât mai mică cu putință.
‎Ești o abătută?
‎Dacă sunt…? O abătută?
‎Te frămânți?
‎Știi tu, ești fata tristă,
‎nostalgică, schimbătoare,
‎o fată malnutrită a nimănui?
‎Bine, păi, stau aici și-ți mănânc brânza.
‎- Da. ‎- Îți ronțăi parmezanul.
‎Sunt un magnet pentru femei nefericite.
‎Pe bune acum.
‎Ar putea fi o zi memorabilă ‎în viața unui bărbat.
‎Apa susură,
‎aerul are un iz de iarbă proaspăt tăiată,
‎iar noi suntem aici…
‎La porunca statelor noastre, ‎devorăm prada regilor
‎și belșugul pământului.
‎Iar eu stau aici cu încă o femeie
‎care e în stare să găsească o bubă
‎în fiecare lucru bun.
‎Da.
‎Soția ta nefericită ‎nu e responsabilitatea mea.
‎În orice caz, ‎m-am molipsit de indispoziție.
‎Obiectiv vorbind, sunt aici ca să-ți spun
‎că ai căzut în cada cu unt.
‎Ar trebui să ai bunăvoința ‎să închizi gura și să te ungi peste tot.
‎Bine?
‎Credeam că ești cumsecade.
‎Ai relații cu bărbați ‎care nu sunt cumsecade?
‎Erau ticăloși de la început?
‎Iubitele mele ‎nu erau nefericite la început.
‎Cred că din cauza mea devin așa.
‎- Ce faci? ‎- Plec de lângă tine.
‎Mă bucur din plin de lume.
‎Nu vreau să pierd ziua asta grozavă ‎cu cineva care nu știe ce-i plăcerea.
‎E nemaipomenit.
‎Da, futu-i!
‎Intră naibii în apă!
‎- Intră! ‎- Da.
‎- Hai odată! ‎- Pare rece.
‎Nu e. Intră naibii în apă!
‎Se pare că ești destul de crud.
‎Intră! Imediat.
‎- E tulbure. ‎- Auzi la ea…
‎Ascultă, nu sunt plângăcioasă.
‎Sunt chestii care cresc pe-aici.
‎Iisuse!
‎Haide, plonjează! Intră odată în apă!
‎Iisuse Hristoase, ce rece e, futu-i!
‎Ba nu e.
‎Băga-mi-aș!
‎Iisuse!
‎Vino încoace și încălzește-mă!
‎Ei bine, asta pot face, ‎fetiță oropsită și zăpăcită ce ești.
‎E al naibii de rece.
‎Rahat!
‎Nu te îndepărta!
‎Ar trebui să mi-o tragi ‎pentru osteneala mea.
‎Orice în afară de asta.
‎Ce vrei să spui?
‎În mod tragic… ‎îi sunt devotat soției mele.
‎Așa arată devotamentul tragic?
‎Da.
‎Aparatura nu funcționează ‎cu nimeni altcineva.
‎- Nu te cred. ‎- Nu?
‎Bine, verifică singură.
‎Să știi că există medicamente pentru asta.
‎Da. Și există și soții pentru asta.
‎Se pare că ești destul de deprimant.
‎- Nu mă mir că suntem nefericite. ‎- Chiar sunt?
‎Sunt deprimant?
‎Cum merge?
‎Ne apropiem încet de Betleem.
‎Și ce fel de terapie încercăm astăzi?
‎Da, m-ai prins.
‎Sunt cam praf.
‎- Super! ‎- Asta fac nevestele, nu?
‎Beau nițel vin, fumează puțină iarbă.
‎Iau aer curat.
‎Îți joci rolul ca un profesionist.
‎Mă dau peste cap ‎încercând să-ți demonstrez
‎că pot sta cuminte pe bancheta din spate.
‎Doar că pentru asta ‎am nevoie să fiu sedat.
‎Iisuse, Hal!
‎Prim-ministrul m-a întrebat ‎cum să procedeze cu Rusia,
‎iar eu i-am zis ‎de mierlele violet, la naiba.
‎Nu i-am dat niciun sfat. ‎N-am sunat pe nimeni.
‎Nu ți-am atras susținători. Am…
‎Am mers la o plimbare plăcută.
‎Am înotat.
‎O femeie atrăgătoare ‎s-a jucat cu scula mea,
‎care s-a manifestat la fel ca întotdeauna ‎când nu e vorba de tine.
‎Apoi am venit aici.
‎Da?
‎Trowbridge vrea să reconstituie ‎Asediul Leningradului.
‎Păreri?
‎Sună nasol.
‎Asta-i singura ta părere? ‎Cât de drogat ești?
‎Nu vreau să mușc momeala și să spun ceva
‎pentru care să mă urăști.
‎Nu asta se întâmplă aici.
‎Ba vrei ajutorul meu, ba nu-l vrei.
‎Sunt ba cel mai deștept, ‎ba cel mai mare idiot.
‎N-am putea recunoaște ‎că eu nu sunt singura problemă, Kate?
‎Ce naiba mai e și asta?
‎E ultima ta încercare ‎de a ne salva căsnicia?
‎Ești nevasta? Faci tot ce-ți cer?
‎Ești atât de docil, ‎încât aș fi nebună să renunț la tine?
‎Da.
‎Mario, sunt Kate Wyler.
‎Să reluăm chestiunea spinoasă, bine?
‎Stuart!
‎- Revenim la ordinea de zi. ‎- Așteaptă o clipă.
‎Unu, Rusia. Doi, Rusia.
‎- Trei. Julian? ‎- Rusia.
‎Rusia!
‎Ai primit raportul toxicologic?
‎Da, dar nu de asta te-am sunat.
‎Ce-ar fi să începem cu asta?
‎N-a fost otravă, ci atac de cord.
‎- Dar nu de asta… ‎- Da!
‎Mi s-a luat o povară de pe umeri.
‎- Parcă am scos din mine o cărămidă. ‎- Bravo!
‎De ce sună Kate la Apărare
‎și cere o listă de posibile ținte?
‎Zi-mi să înțeleg și eu.
‎A sunat la Ministerul Apărării ‎și a cerut o listă de obiective
‎pe care ar vrea să le bombardeze în Rusia.
‎Presupun că nu ar vrea ‎să bombardeze nimic…
‎Dacă îi ceri armatei ‎o listă cu obiective de bombardat,
‎are răspunsuri.
‎Uniunea Europeană?
‎Da.
‎Și, în viziunea ta,
‎le-o sug înainte să cer sau în timpul?
‎Îmi dau seama…
‎Nemții au scule mici, ‎le pot suge în timp ce vorbesc,
‎spre deosebire de belgieni, ‎în mod surprinzător.
‎- Domnule… ‎- Suntem Marea Britanie.
‎Suntem Britania Globală.
‎Nu-i cerem Uniunii Europene ‎o răzbunare birocratică meschină.
‎Oricât de mult ne-am dori să ripostăm,
‎nu putem întărâta ursul cu al doilea ‎cel mai mare arsenal nuclear.
‎Facem ceea ce ne ferește pe toți ‎de plafonul nuclear.
‎- Aș vrea să intervin o secundă. ‎- Doamnă?
‎Vrea să vă vorbească.
‎- E ocupată. ‎- Pot să-mi termin ideea?
‎- Nu cred că i-a plăcut. ‎- Am putea vorbi?
‎Ce, propui o condamnare aspră ‎din partea ONU?
‎- Nu cred că v-ar plăcea. ‎- Așa e.
‎Au murit 41 de soldați britanici.
‎E responsabilitatea mea ‎să le cinstesc sacrificiul,
‎să aduc mângâiere familiilor ‎și să demonstrez acestei națiuni
‎că va fi protejată de guvernul ei, futu-i!
‎Am impresia că vreți să bombardați ceva.
‎Ce-ar fi s-o facem?
‎Am o listă de ținte rusești, oferită ‎de Ministerul american al Apărării.
‎Ce-ar fi să alegeți una ‎și să bombardăm ceva?
‎Subtitrarea: Lucia Elena Popovici