Jag fick just höra att presidenten…
I TIDIGARE AVSNITT
…som hade utlovat stöd till vårt komplexa räddningsuppdrag till havs
drog tillbaka sitt löfte.
-Vi pratar med allas underrättelsetjänst. -Inte med Irans.
Du måste kalla på den iranska ambassadören.
-De har information. -Till oss?
När du bad om hjälp insåg du väl att jag skulle hjälpa?
-Ambassadör Hajjar, det här… -Jag vet.
-Ingen vet att hon är här. -Jag ska ge er ett namn.
En individ som har organiserat attacken.
Mår ni bra?
-Kollegan! -Du får inte vara här!
Det är de jävla ryssarna. Storbritannien blev angripet av Ryssland!
-Varför är det roligt? -En till.
-Jag är en jävla idiot. -Det gör inget.
Om det blir krig mot Ryssland borde vi skaffa hund.
-Som skydd? -Nej.
Ett krig mellan USA, Storbritannien och Ryssland? Då gör folk barn.
Det är apokalyptiskt. Bebisar ger hopp om liv.
-Frågar du om…? -Nej! Det är hela poängen.
Förhållandet är för nytt för det. Men en hund?
-Ber du mig flytta in? -Nej.
Hunden kan bo halva tiden här, halva hos mig.
Jag skaffar en fisk.
Presidenten vill komma till Chevening. Det var Ryssland.
-De vill inte att Ganon planerar. -Nej, nej!
Vita huset ser det som en indirekt attack.
Kommer Rayburn, kommer Trowbridge.
Hela poängen är att vi ordnar Ryssland-policyn med utrikesministrarna.
Sedan skickar vi upp den färdigbakad.
Hej, Lindsay! Får jag prata med Karen? Tack.
Du blir en nervös förälder. Även för en fisk.
Hej, Karen! Presidenten borde inte flyga nu.
Vi har Ganon och utrikesministern, det är nog med risker på samma ställe.
-Det är väl inte säkert? -Vi gör det säkert.
Kan du hjälpa mig?
Gissa vem som just kom hit. Vänta.
Karen? Hej! Det är Eidra Park.
-Vi ses aldrig längre! Hur är det? -Seriöst?
Det här stannar mellan oss - Irans ambassadör som dog här i går?
Obduktionen är inte klar än, så vi kan inte utesluta förgiftning.
Nej, inte utrikesministern, men ryssarna kan ha gjort det innan han gick in.
Verkligen?
Tills vi vet vad som har hänt är det bättre att presidenten inte reser.
Ja!
-Sa du åt dem att göra det här? -Vad?
-De har packat åt mig. -Naturligtvis.
-De…packade tamponger. -De tänker framåt.
Åtta super, fyra normal och ibuprofen.
De vet var jag är på min jävla måncykel!
Inte vill Ryssland kriga mot oss och britterna?
Jag vet inte vad de vill.
De satte dit Iran. Ville de att vi skulle kriga mot Iran?
De är luriga.
Jag älskar inte att de tar på mina saker, men de gör ett bra jobb.
-Och så börjar det. -Vad?
-Du vänjer dig vid det här. -Nej.
Tja…
De borde packa åt dig medan vi är borta.
Du tänker också framåt.
-Vad? -Inget.
Finns det ett samtal vi borde ha?
Nej.
-Skit också. -Nej.
Tack för att du knullade mig.
Nej, det förändrar inte att vårt äktenskap är över.
-Det trodde jag inte heller. -Det var själviskt.
Om det är så själviskt ser ut…
-Du måste inte komma. -Lägg av. Det är slut.
Jag är ett kuttersmycke på fotona, sedan försvinner jag som planerat.
Du kan ändå komma tillbaka för mer ibland.
-Jag vill inte att saker är oklara. -Katherine.
Bara du kan förstöra ett utmärkt ligg i askan av ett dött äktenskap.
Okej. Bra.
Det är utrikesministerns bunker på landet.
Vi behöver inte gå igenom den igen, vi måste få dit ambassadören i tid!
Mr McNabb säger att hotet kan komma inifrån.
Är han orolig för Dennison?
Om han oroar sig över utrikesministern går han för långt.
-Vi visiterar inte allierade. -Utrikesministern är vår allierade.
Det är inte vad jag sa!
-Ambassadörens säkerhet är McNabbs område. -Jag vet det!
Han vill också påminna om att sist ministern mötte en diplomat
hamnade diplomaten i liksäck. Tills vidare fortskrider vi varsamt.
Ge mig telefonen!
Bert, det här är idiotiskt.
Bert?
-Jag ringer UD. -Ut!
Dennison var där. Officiellt var jag det med på slutet.
Tills de vet om det var novitjok eller högt blodtryck har de rätt att oroa sig.
-Okej, jag är bara… -Orolig.
-Inte alls. -Jag är okej på den här delen.
Jag är skit på att mingla. Men riktiga förhandlingar?
Jag vet. Jag tror på er förmåga att…
-Verkligen? -Ja.
Jag tror inte det.
-Läste ni agendan? -Naturligtvis.
Den är väldigt lång. Det skulle behövas en sammanfattning på första sidan.
Man läser inte annars.
-Kort nog? -Bättre.
Det här är morgondagens agenda. Dagen har tre delar.
I dag ska ni och britterna planera
hur vi ska utnyttja brittiska utrikesministrarnas tid
som bäst, så att vi får en Rysslandsstrategi.
Kan du inte bara ge mig kortet?
-Kan vi prata igenom saken? -Visa mig.
Det är bara mina anteckningar.
-Visa. -Okej.
Krama, vända, björn.
Du har rätt.
Nummer ett.
En offentlig demonstration av det starka bandet mellan länderna.
Så att Ryssland vet att vi är lika enade som när de invaderade Ukraina.
Är det kramen?
-Ja. -Gulligt.
-Nummer två… -Hallå!
-Vad är dröjsmålet? -Säkerhetskontroll.
Tror de att Dennison ska döda dig också?
Skoja helst inte om att ambassadörens död berodde på vår närmast allierade.
-Eller ryssarna. -Sluta.
-Han är redan stressad. -Inte alls.
Det vore inte första gången för ryssarna.
-Jag vill fortsätta. -Ja.
-Inte ens andra gången. -Nummer två!
-Ja. -Vad är nummer ett?
Kramar.
-En vändning bort från Iran. -Vända.
Ja.
-Nu när vi vet att Ryssland… -Giftet?
Behandlar de dig som misstänkt?
-Sätt dig i bilen. -Jag måste pissa.
-Gör de det? Behandlar mig som misstänkt? -Nej. Som vittne.
Eidra kanske måste tala med er senare. Och Londonpolisen.
-Okej. Nummer två. Vända. -Ja.
Vi måste vända bort blicken från Iran.
-Du menar be om ursäkt. -Nej.
UD var tydliga med det.
Vi kan inte be om ursäkt till en regim som ropar "död åt Amerika".
Ma'am? Klart.
Åk i den andra bilen. Du vill att jag och Hal anländer ihop.
Men jag vill gärna prata klart.
-Tre är björn. -Ja.
-Som är Ryssland. -Ja.
Det var solklart.
-Hal! -Det tar så lång tid det tar.
Tack.
Välkommen!
-Det är en ära. Hoope. Jag täcker Iran. -Trevligt att träffas.
-Ryssland. Kemper-Waithe. -Trevligt.
Jag förstår att vi är skyldiga er tack.
-Jag är ledsen att ni fick vänta. -Ni kommer precis lagom.
Fin bit mark ni har.
Roligt att få träffa er med. Så stolt ni måste vara.
Över min fru? Ja.
-Kemper-Waithe. Ryssland. -Hayford. Hela världen.
-Ska vi? -Ja.
-Vad fan är det som händer? -Jag saknade den ljuva stämman.
Din Iran-kille ler åt mig.
Du är dagens hjälte. Du släckte världsbranden i Persiska viken.
Vet de om det?
De vet inte vad som hände, bara att du var inblandad.
Du sa att det inte var Iran från början.
-Får du inte ta åt dig av äran? -Vi är ett formidabelt team.
Men de är eniga om att du är hundfångaren.
-Vad betyder det? -Att du kopplade krigshundarna.
-Jag gillar det. -Det passar dig.
Ja, visst gör det.
Välkomna till vårt lilla hus!
Den oumbärliga Cecilia Dennison.
Naturligtvis. Det är väldigt trevligt att träffas.
-Ambassadör Katherine Wyler. -Var han hemskt upprörd?
Var…? Ursäkta?
-Austin. Var han stroppig? -Angående?
Ni var sena. Han tjurar alltid när jag är sen.
-Det är dubbelmoral. -Kan vi låta bli med det där?
-Ja, här ska vi inte stå. Kom in! -Ja.
-Det är inte hemma, men det är mycket. -Tack! Så trevligt att få träffa er.
Ni måste vara frun.
-Vad avslöjade mig? -Kom, så visar jag er runt.
-Okej. -Förlåt att jag stör.
-Ni behövs i telefon. -Jag kommer snart.
Det är premiärministern.
-Ursäkta mig. -Ja.
Hej!
Jag ber om ursäkt. Anu?
Efter utrikesministerns ankomst börjar vi med att säga att de skarpa orden
som Trowbridge yttrade om Rayburn, bara var en debatt vänner emellan.
Sedan paragraf två, Iran…
Ambassadören. Tack. Kommentarer om Iran?
Nej, jag bara…
Det är bra.
-Tre. -Det är inte bra.
-Tre. -Det här är precis vad mrs Wells sa.
En kvinna, slank som ni…
-Vi bör gå vidare. -Nej. Det är strukturell ojämlikhet.
Stolar byggda för män.
Om vi vill ha kvinnor vid bordet bör vi dra fram en lämplig stol.
Kan vi hämta en lämplig stol åt ambassadör Wyler?
-Behöver ni en stol? -Jag älskar min stol!
Jag är nyfiken på paragraf tre.
-Kanske en kudde? -Perfekt. Tack!
Okej…
Tack.
Så först, en demonstration av USA:s och Storbritanniens sunda relation.
Nummer två, Iran, och tre, Ryssland.
Tack, Anu.
Om vi kan flytta ett till tre och det inte finns andra ändringar
så kan vi nog fortsätta.
-Naturligtvis. -Varför?
Varför flyttar vi ett till tre?
Med er sena ankomst och möblernas strukturella ojämlikhet
har vi blivit försenade.
Paragraf ett kan ta längre tid.
-Anu. -Vår nya paragraf ett, Iran.
Om vi kan gå till sidan fyra. Sidan fyra.
Jag har memorerat rundvisningen. Särskilt er bit om lord Earlsby.
-Wellsby. -Inte i min version.
-Jag gör det gärna. -Han litar inte på mig.
Hon verkar kompetent.
-Kanske listan? -Ja, det är nog klokt.
De har en lista över aktiviteter.
Den är hemskt trist, om man inte gör två på en gång.
Rundvisningen är sak ett. Ni får välja den andra.
Sällskapslekar. Utmärkt!
Vi måste rentvå Iran offentligt, tydligt och omgående.
Så när vi är redo att anklaga Ryssland har vi lagt grunden.
-UD:s position angående en ursäkt är nej. -Han sa inte "ursäkt".
Är det klokt att frikänna Iran? De är knappast nunnor.
Om Rysslands mål var att lura in oss i ett krig
är allt utom ett frikännande en present till Kreml.
Tills vi gör klart att Iran inte är skyldiga
tror resten av världen att ambassadör Hajjars död…
På ert kontor.
En ursäkt. Till Iran.
-Nej. -Ett bägarspel. Ryssland för Iran.
Men vi kan inte rentvå Iran förrän vi anklagar Ryssland.
Vad säger vi till Iran under tiden?
-Vi kan erbjuda eftergifter. -Bjud inte på te, bara.
Hon har rätt.
-Jag skojade. -Eller kaffe.
-Herregud. -Ursäkta?
Ni hänger er åt konspirationsteorier
som om vi smugglade ut Hajjars kropp i en koffert.
CIA dödade inte Kennedy.
Q är inte internets Messias och teet var inte förgiftat.
Jag hörde att analysen inte var klar.
Blev han förgiftad, så var det inte teet.
Han drack det inte ens förrän efter symtomen började.
-Austin? -Vatten.
Jag tror vi behöver en paus? Okej. Paus.
-Vet du vad du precis sa? -Att du var rätt sur? För det är du.
Du sa att hans symtom började innan han drack teet.
Ja.
CIA kanske inte dödade Kennedy, men de smugglade in dig på mitt kontor
varpå den iranska ambassadören rullades ut på bår.
-Skit också… -Du borde inte veta det där!
Förlåt mig.
-Det är illa nog att de misstänker mig. -Jag vet.
Det är bäst att inte ha gjort det tillsammans med Satan.
-Vad? -Din…
Din skjorta. Du missade en knapp.
Jäklar!
Nej.
Tack.
Vi kan säga att du berättade om teet. Om någon skulle fråga.
Vilken är den längre diskussionen? Paragraf 3. Vi kallar den kramen.
-De lär märka att vi är borta. -Ett uttalande bör räcka.
Ni älskar oss och Trowbridge ska inte förolämpa presidenten igen.
För att visa er ångerfulla ändrar ni uttalet på tomato.
Han kommer inte att kramas.
-Han vill göra slut på det. -På vad?
Bandet mellan våra två nationer.
Antagandet att amerikansk styrka gör rätt.
Att brittisk militär inte kan agera utan amerikansk hjälp eller godkännande.
Att vi lider för era ledares infall och klubbas ner av ert egenintresse.
Det må vara farligt att vara USA:s fiende, men dödligt att vara dess vän.
-Är du helt jävla galen? -Sänk rösten…
Gör ni slut med oss?
-Premiärministern… -Ni dumpade EU.
Skottland och Nordirland vill lämna er.
Ryssland har mördat ukrainare i ett år och vänder sig nu mot er.
Och nu vill ni ifrågasätta alliansen? Ja, det är en längre diskussion.
Vi totar ihop en icke-ursäkt till en anti-västerländsk teokrati.
Det är mindre laddat än Kramen.
Inte en ursäkt. Det är inte inom möjligheternas gräns.
-Alistair. -Inte möjligt.
Kör till.
Jag kan komma på en del de skulle föredra över en ursäkt.
-Som? -Att sluta kalla revolutionsgardet…
…en terroristorganisation.
-Det är inte poängen. -Iran skulle tycka det.
Vi är inte längre ett imperium. Vi hör inte ens till en kontinent.
Vi är ett litet örike med en fin demokrati.
Vi anklagade Iran felaktigt, så nu ber vi om ursäkt.
Även om USA inte vill det, för när världen slutar tro på oss försvinner vår makt.
Vad är det som händer?
Ett glädjande budskap.
Premiärministern råkar vara i närheten och kommer för att hälsa på.
Premiärministern. Vilken ära!
Vägen öppnade sig framför mig. Det var som om hela Kent lutade sig bakåt
och särade på benen för att hänföras av den här motorn.
Så här är jag nu.
Det var ingen dålig bil.
Jag lånade den av en vän.
Han har ett namn man inte kan uttala så jag tog en körtur
innan etik-nazisterna förstör allt.
Gode Gud.
Lukta. Sätt igång, allihop!
Vad luktar det? Julian?
-Inget särskilt? -Inget särskilt. Ja.
Medan Chequers, lantstället som står till mitt förfogande, stinker.
Lydia tjatar jämt om det.
Som med ditt kontor. De valde mig. Varför får du alla leksaker?
-Trevligt att se er. -Trevligt att bli sedd.
Jag hör att den store Ganon dricker, så det lär bli gott om cocktails i morgon.
Ni diskuterar Ryssland, så vodka passar.
Det är mina tankar. Vad har ni kommit på?
Vi har precis börjat.
Ni kanske föredrar en ordentlig briefing efter mötet.
Nej, jag vill ha den nu.
Vi är klara med agendan för i morgon.
-Först Iran. Någon sorts… -Vändning.
Nej. Först, Ryssland.
Stort land. Slaktade Ukraina. Sköt sönder vårt hangarfartyg.
Vi har inte närmat oss Rysslandsfrågan än.
Intressant.
Pressen skriver om min bristande handlingskraft.
The Times vill att man utlyser val.
Ganon kommer för att stå jämte oss
medan vi säger något till världen om vad som hände
och så har ni inte pratat om Ryssland än.
Ni är listig, ambassadören. Vad säger ni?
Ingen har glömt Ryssland.
Jag undrar om min utrikesministers agenda har en agenda.
-Naturligtvis inte. -Jag frågade henne.
Madam Ambassadör, angrep Iran vårt fartyg?
-Nej. -Så varför pratar vi om dem?
Med all respekt, om Ryssland pekade ut Iran…
Det är alltid "om".
…kan ni vända Iran från en av Rysslands enda vänner till en svuren fiende.
-Han gör att ni kan bli en stor statsman. -Bli. Någon dag.
Under tiden har jag 41 änkor som önskar att de hade er rätt till vapen i dag
inte någon dag.
Ryssarna angrep vårt krigsfartyg!
Vi kanske borde använda morgondagen till att säga vem som gjorde det.
-Om ni bara ger oss en chans… -Ni kanske har rätt.
Ser man på. Tack, Austin.
Nej, ni ska ha tack. Det här hjälpte.
Jag ska inte åka.
Nu rullar vi upp ärmarna och tar i.
Är jag en man?
Delvis, som bäst.
Det är subjektivt.
Träd. En damm.
-Lever jag? -Från midjan och ner, kanske.
-Känner jag mig? -Det hoppas jag inte.
Men du skulle påstå dig göra det om du försökte bli folkvald.
-Tänker du det? -Säga att jag känner mig?
Nej. Inleda en politisk kampanj. Fly från skärselden.
-Det är skönt med en paus. -Vilket skitsnack.
-Känner jag mig? -Nej.
Kanske. Nej.
Försiktig. Jag känner alla.
-Han skulle älska dig. -Han. Intressant.
Det stora templet. Det runt hörnet heter typ Det något mindre stora templet.
Tempel. Jag är väl inte…
-Är jag Gud? -Vilken kommentar.
Inte nej. Är jag Jesus?
-Och jag är… -Absolut inte!
Austin!
-Hör du! Du är en fuskare! -Nej. Jag är Henry Kissinger.
"Ni kanske har rätt?" Förstår du vad vi pratar om här?
-Att anklaga Ryssland för attacken. -I morgon, med utrikesministern från USA.
Vi talar om saken, bara. Mötet blir nu en Rysslands-briefing.
Om det finns en Gud, ger sig premiärministern av sedan.
Jag tycker att vi ska säga att vi inte är redo att anklaga Ryssland.
Finns det något sätt att få dig att följa min ledning?
Ber du om hjälp?
-Ja. -För jag har mycket.
Ganon ska förvarnas om att Trowbridge vill att våra länder går skilda vägar.
Ibland måste jag fungera som premiärministerns röst.
Men jag, personligen, ber dig, personligen, om hjälp.
Hur kan jag hjälpa till?
Han behöver en effektiv, pratig briefing om Rysslandsstrategi.
-Något som får honom att känna sig… -Smart, med kontroll?
-Jag antar det. -Han är ingen enhörning.
Agendan tog en oväntad vändning och låter nu så här:
Ett: Ryssland.
Två: Ryssland.
-Tre… Julian? -Ryssland?
Han lär sig snabbt.
-Men det är inte det, officiellt. -Är inte vad?
Ryssland. Inte officiellt.
Jag kan för fan inte tro det.
Jag trodde att indierna hade spårat killen som sköt mot fartyget.
-Ja. -Sedan såg rumänerna…
-…hur han flydde till Ryssland… -Sir, det som komplicerar…
…där han fick betalt av… Vem var det?
-Lenkov. -Som är rysk! Varför är det svårt?
Ni är utrikesrådgivare utrustade med kalla krigets hela spelbok
inte galningar som tror att jorden är platt.
Sir, vi kan inte bara anklaga Ryssland.
Det är en kärnvapenmakt med en ledare
som gärna utplånar självständiga nationer utan minsta provokation.
Vi kallar det folkmord. Ryssarna kallar det framgång.
-Då anklagar vi Lenin. -Lenkov.
Vem fan han än är, anklaga honom för slakten på 41 män!
-Och kvinnor. -Lenkov är ett fikonlöv för Kreml.
Så fort vi anklagar Ryssland eller Lenkov för en direkt attack på Storbritannien
förekommer de vår reaktion.
Då de är militärt underlägsna kan de bryta det sista återstående tabut - kärnvapen.
Taktiska stridsspetsar till att börja med, som om de vore mindre betydande.
-Han kör mot ett stup här. -Följer vi ert prat till dess logiska…
-Mitt jävla vad? -Sir! Ni missar poängen.
Gör jag?
Premiärministern vet att vi inte kan anklaga Ryssland
innan vi vet hur vi ska svara. Det vore vansinnigt.
Men han ser längre framåt medan vi oroar oss över bevis.
USA:s utrikesminister är på väg.
Vi behöver inte premiärministerns hjälp med att formulera en anklagelse
men vi behöver hans hjälp med att utforma ett svar.
Ett sanningens ord.
Jag ringer några samtal. Sedan ger ni mig några svarsalternativ.
Ni har 20 minuter.
Vem är Rysslandskillen du jobbade med i Tallinn?
Schulman?
Min morgon var förtjusande, tack ska du ha.
Jag har 20 minuter att förbereda ett bilateralt svar till Ryssland.
-Vem var killen? -Jag fick en rundvisning.
-Hon är systern, inte frun. -Vad?
Cecilia Dennison.
-Är hon hans syster? -Oväntat, va?
Vem tar med sin syster?
Hon blev dumpad av något avlägset kungligt svin.
Och Dennison tog hennes självmordsförsök på tok för allvarligt.
-Oj då. -Nu släpper han henne inte ur sikte.
Hon älskar sin bror. Säger att han kan vara självgod men har gott hjärta.
Att frun dog för ett par år sedan och att han verkligen behöver ligga.
-Jisses… -Du…
Om jag ska åka behöver du något på sidan om
annars blir du grinig och det är inte bra för USA.
-Hal. -Han är det platoniska idealet…
…av alla nördar du dejtade före mig. Låtsas inte som om du inte vet.
Rysslandskillen? Med de frusna toaletterna?
-Shellman? -Jag menar det. Ligg med honom.
Han hade en idé om att hantera koboltoligarken…
-…utan att riskera kobolttillgången. -Ja.
Vad är hans jävla namn?
Jag minns inte.
Gellman. Gellman!
Ben Gellman.
-Kan jag hjälpa er? -Nej.
-Är allt bra? -Ja.
-Ni skrek. -Ben Gellman, från NDI.
Jag måste ringa honom och få redovisningen.
Vice vd för Gazprom och… jag ska lista ut det.
Hej! Ni vet väl att jag jobbar för er?
-Ja. -Ronnie med.
Underbart.
Ni var viceambassadör, men inte nu längre.
Så om ni behöver lista ut saker är jag en resurs.
Liksom Ronnie och de 800 andra i er personal.
-När jag väl förklarat… -Ni bör försöka.
Vi gör den del av jobbet som ni gillar och är bra på, men det är stort.
Det är mitt med. Ni kan inte hantera båda.
Jag har Ben Gellman.
Du kan komma in.
Du, jag behöver 17 möjliga diplomatiska vedergällningar mot Ryssland.
Jag har två. Jobbar på fler.
Är det här…bokstäver?
Premiärministern håller tal i parlamentet. Talet nämner inte Ryssland eller Lenkov.
Men ni bjuder änkan till mannen som ryssarna förgiftade i London -06
och gör klart att han pratar om Ryssland.
-Han älskar tal. -Ja.
Som med sanktionerna och inreseförbudet är det otillräckligt.
Därför föreslår du dem alla.
En och en är de som tomma hamburgare.
-Men lägg ihop dem och det blir… -Fler tomma hamburgare.
-Det blir ett komplext angrepp. -Det tror jag inte.
Tyvärr är "nej" inget förslag.
Dra igenom dem fort, det får honom att känna att…
-Det är en brandslang. -Ja.
-Där är du. -Letade du efter mig?
Ja.
Jag fick den här av stallkillarna.
-En stygg stallpojke? -Jag tyckte att han var snäll.
Du är ljuvlig.
Kan du sno en flaska från källaren?
-Jag föddes till att göra det. -Okej.
Du hittar lite mat åt oss. Ta den här.
Om de frågar, ska du se på purpursvalorna.
Små fåglar, inte purpurfärgade, men alla tycker att de är sevärda.
Purpursvalor. Okej.
-Ett inreseförbud. -För alla ryska medborgare.
De dödar 41 brittiska sjömän, jag förstör deras weekend i Kensington?
-Om ni koordinerar med USA… -Och förstör deras weekend i Palm Beach?
Indien.
Vi kan få med Indien på Rysslandssanktionerna.
Jag tror jag dör.
Med den samlade kraften av en brandspruta med diplomatiska…
Med diplomatiskt skitsnack.
-Vad utrikesministern försöker… -Jag vet! Men det är skitsnack!
En månad in i Ukrainakriget hade vi krupit uppför den diplomatiska stegen.
Vi kom med ryska skuldsanktioner, oljebojkott och bannlyste dem från SWIFT.
Vi smiskade och vi bluffade. Vi hade sönder stegen medan vi klättrade.
Det finns inga steg kvar.
Under tiden har de bombat BB i Mariupol och angripit Tjernobyl.
De har klätt ut sig till iranier och skjutit mot vårt fartyg.
Varför kan vi inte göra likadant?
Om vi gör som de, om vi utplånar den regelbaserade ordningen…
Gör det mig till hycklare? Än sen? Jag kommer på värre ord.
Hur passar "krigsförbrytare"?
-Det kanske är dags för lunchrast. -Jag tar lunchrast.
Ni stannar här, hungriga och fokuserade
tills ni har ett svar på Rysslands- problemet som inte får mig att verka vek.
Varsågod.
-Minister Dennison, får vi låna er? -Givetvis.
-Ursäkta mig? Äter de? -Det vore inte rätt.
Hal Wyler.
-Premiärministern, trevligt att ses. -Kom och ät.
Var är gänget?
Jag lånar från Bonaventura.
Det är 1268 och kardinalerna kan inte välja en ny påve. Vad gör han?
-Bjuder på mat? -Låser in dem utan mat tills de lyckas.
Tre dog, men det fungerade.
-Herregud. -Det är vad kardinalerna sa.
Du har hanterat ryssarna.
-Ja, några gånger. -Varför vågar de inte ha en konfrontation?
Vad tycker du?
Ni får fråga ambassadören.
Jag ska hitta purpursvalorna.
Purpur-vad då?
Den kliniska obduktionen är inte klar, men polisen vill tala med er ändå.
-Har ni träffat dem, sir? -Mer än en gång.
Det vore bra om vi kunde…
-Reda ut vad vi ska säga. -Precis.
Sätt er.
-Ledsen att avbryta. -Ingen fara.
Jag vill se att alla har samma tidslinje.
Bra. Det har redan blivit problem.
Nej. Ingen märkte något.
Vem vill berätta för mig?
Jag antydde att jag visste när ambassadörens symtom började
vilket var innan jag kom. Ingen märkte.
Du märkte.
-Nej. -Han märkte.
Bara för att ni tog upp det.
-Alltså kan alla ha märkt. -Hostanfallet täckte det mestadels.
-Mestadels? -Som om du svalt en katt.
Vi går vidare.
När kom hon in på utrikesministerns kontor?
USA:S AMBASSADÖR - KATHERIN WYLER
-Vet du inte? -Jag gör det. Inte du.
Det är problemet. Jag har blivit utfrågad.
Så det spelar ingen roll när jag kom, bara när du sa att jag kom.
-Stuart? -Vi har inte ätit lunch.
Sjukvårdarna kom in 16.26, så vi säger 16.30.
Precis var föll ambassadör Hajjar?
Han tappade tekoppen vid bordet och föll till golvet.
Nej.
Jag minns hur det såg ut, han dog på mitt kontor.
Han rasade ihop, du gick till hans sida, jag kallade på hjälp.
Han föll på soffan, jag hjälpte honom ner.
-Hon är väldigt hjälpsam. -Nej.
För hon gjorde inte det. Hon kom när han låg på golvet.
Hon vet inte hur han föll.
-Fan. -Hon bör inte prata med polisen.
Kan vi sätta stopp nu?
Vad är Trowbridges grej? Är det en föreställning, allt…?
En del, men inte allt.
Första gången jag såg honom tala läste han från baksidan på handen
och kollade loggan bakom sig för att se vad han skulle prata om.
Han var som en smart 13-åring med ADHD.
Jävligt boklärd.
Smart nog att inte behöva anstränga sig, men inte smidig nog att dölja det.
Vi byter.
Den andra gången jag såg honom rusa upp på scenen och kolla bakgrunden
insåg jag att jag underskattade honom.
Låtsad nonchalans. Bra trick.
Tror du det ska regna?
-Nej. -Jag önskar att det gjorde det.
Varför?
Lite regn varje dag gör det lättare att hela mitt syfte
är att lämna så litet avtryck på världen som möjligt.
Är ni en grubblare?
Är jag… En grubblare?
En dysterkvist. Du vet, den ledsna tjejen
den längtansfulla, drömmande, undernärda lilla varelsen.
Här sitter jag och äter din ost.
-Ja. -Knaprar på din parmesan.
Jag är en magnet för dystra kvinnor. Kom igen!
Det här kan vara en storslagen dag.
Vattnet glittrar och det doftar nyslaget hö.
Och här är vi
beordrade att njuta av kungars plundrande och landets överflöd.
Här är jag med ännu en kvinna
som lyckas hitta molnet på varje solig himmel.
Ja.
Din dystra fru är inte mitt ansvar. Jag förtjänar att få känna mig olustig.
Jag är här för att berätta att du landade i smörtunnan.
Du borde ha den goda smaken att hålla käften och rulla i det.
Jag trodde du var vänlig.
Hamnar du med ovänliga män?
Var de ovänliga från början?
Mina kvinnor var inte dystra från början.
Jag lockar nog fram det hos dem.
-Vart ska du? -Bort från dig.
Jag tänker inte slösa bort den här dagen med någon oförmögen att njuta.
Det är härligt!
Ja, för fan! Hoppa i!
-Hoppa i! -Ja…
-Kom igen! -Det ser kallt ut.
Nej, hoppa i det jävla vattnet!
Du är grym, visar det sig.
Hoppa i! Genast!
Det är grumligt. Nej, jag gnäller inte. Det växer saker där.
Jösses… Kom igen nu, dyk!
-Herrejävlar, vad kallt! -Nej.
Fan! Herregud.
Kom hit och värm mig.
Det, min lilla vilsna varelse, kan jag.
Det är så jävla kallt.
Skit också…
Håll dig nära.
Du bör nog knulla mig för besväret.
Allt utom det.
Vad betyder det?
Jag är…tragiskt hängiven min fru.
Är det så här tragisk hängivenhet ser ut?
Ja.
Maskineriet fungerar inte med någon annan.
-Jag tror dig inte. -Inte?
Känn efter själv.
Det finns mediciner för sådant.
Ja. Det finns också fruar.
Det visar sig att du är rätt ledsam.
-Inte undra på att vi surar. -Är jag?
Är jag ledsam?
-Hur går det? -Vi hasar oss mot Betlehem.
Vad provar vi för terapi i dag?
Du kom på mig. Jag är rätt hög.
-Toppen. -Det är väl vad fruarna gör?
Dricker lite vin, röker lite gräs. Tar in omgivningen.
Spelar rollen som ett proffs.
Jag knäcker mig för att visa för dig att jag kan stanna i baksätet.
Det krävs riktiga lugnande medel.
Herregud, Hal…
Premiärministern frågade mig hur han skulle hantera Ryssland
och jag pratade om purpurfärgade fåglar.
Jag gav honom inga råd. Jag ringde ingen.
Jag raggade inte upp stöd för dig bakom ryggen på dig.
Jag tog en trevlig promenad. Jag simmade.
Jag fick kuken hanterad av en ungdom
och den betedde sig som den alltid gör när det inte är du.
Sedan kom jag hit.
Ja?
Trowbridge vill återuppföra belägringen av Leningrad.
Tankar?
Det låter illa.
Är det din enda tanke? Hur hög är du?
Jag vill inte bli lurad till att säga något som får dig att hata mig.
-Det är inte det som händer här. -Du vill ha hjälp, du vill det inte.
Jag är den smartaste du mött, jag är världens idiot.
Kan vi bara erkänna att jag inte är det enda problemet, Kate?
Vad fan är det här? Försöker du rädda vårt äktenskap igen?
Du är frun? Du gör allt jag ber om?
Du är så medgörlig att jag vore psykotisk om jag släppte dig?
Ja.
Mario, det är Kate Wyler.
Ett nytt försök att ta oss över träsket.
Stuart.
-Tillbaka till agendan. -Ett ögonblick.
Ett Ryssland. Två, Ryssland.
-Tre. Julian? -Ryssland.
Ryssland!
-Fick du obduktionsresultatet? -Ja, men det är inte därför jag ringer.
-Vi kan väl börja med det ändå? -Det var inte gift, utan en hjärtattack.
-Men det är inte… -Ja! Vilken lättnad!
-Det känns som om jag sket en tegelsten. -Kul.
Varför ringer hon försvarsdepartementet och ber om måltavlor?
På engelska?
Hon ringde och bad om en lista över saker de vill bomba i Ryssland.
Jag förmodar att svaret är inget…
Ber man militären om en lista över saker de vill spränga har de svar.
-Europeiska unionen? -Ja.
Suger jag av dem innan de frågar eller under tiden?
Jag inser att…
Tyskarnas kukar är små nog att sugas medan man pratar, men inte belgarna.
-Sir… -Vi är Storbritannien.
Vi är globala Storbritannien.
Vi ber inte EU om någon ynklig byråkratisk hämnd.
Hur mycket vi än vill ge igen
kan vi inte väcka björnen med världens näst största kärnvapenarsenal.
Vi gör det som förhindrar en kärnvapenkatastrof.
-Jag vill gärna hoppa in. -Ma'am?
Han vill säga något.
-Hon är upptagen. -Får jag avsluta?
-Jag tror inte han gillade det. -Ett ord?
Är det här ni föreslår ett starkt fördömande från FN?
-Ni gillar nog inte det heller. -Nej.
Fyrtioen brittiska sjömän är döda.
Det är mitt ansvar att hedra deras offer, trösta familjerna och demonstrera
för nationen att regeringen skyddar dem!
Det låter som om ni vill bomba något.
Ska vi göra det?
Jag har en lista över ryska måltavlor från försvarsdepartementet.
Välj en och så bombar vi något?
Undertexter: Maria Fredriksson