Несподівані зміни в розкладі. Наш порядок денний тепер такий:
пункт перший — Росія, другий — Росія, третій… Джуліане?
Росія?
Росія.
Вітаю у нашому скромному палаці.
РАНІШЕ У СЕРІАЛІ…
-Незамінна Сесілія Деннісон. -Вона сестра, а не дружина.
Його дружина померла кілька років тому
Ти не маєш його упустити.
Ти розумієш, про що ми говоримо?
Звинувачуємо Росію в нападі на британський корабель.
Завтра, з держсекретарем США.
Троубрідж хоче відтворити блокаду Ленінграда.
Звучить погано.
Що це в біса таке?
Ти — дружина?
Такий до біса слухняний, що я була би дурепою, якби відпустила тебе?
Так.
Минув місяць війни в Україні,
як ми вже випробували всі дипломатичні засоби.
Не лишилося жодного кроку.
Звучить так, ніби ви хочете щось розбомбити.
У мене є список цілей в Росії.
Чому б вам не вибрати одну, і ми що-небудь знищимо?
ДИПЛОМАТКА
Я би віддав перевагу попередженню.
До того, як вона запропонувала вразити різні мішені?
Ми всі би так зробили.
Перекажи, що прем'єру потрібен дозвіл короля для застосування сили.
Кому переказати?
Перекажи, що нам потрібен ще день, для схвалення парламентом.
Добрий вечір.
Офіс міністра закордонних справ. Потрібен міністр оборони.
Міністр оборони?
-Це терміново. -Ви привезете його сюди?
Ти запропонувала мішені для удару в Росії.
За їх твердженнями це спровокує ядерну відповідь.
-Дивно, що його ще тут немає. -Нам не потрібен міністр оборони.
Ми не будемо наносити жодних ударів.
Я дала йому те, чого він хотів, аби він перестав цього так прагнути.
Ні, ти зробила прийнятним йому цього прагнути.
І сказати, що США схвалили.
Мені потрібен тут міністр оборони, бо завдяки тобі,
я більше не можу стримувати прем'єр-міністра.
Вибач, але це сталось задовго до моєї пропозиції.
Він дорослий хлопчик. Він заплутав, а ти розплутала.
Я виставила його ідіотом. Це був хитрий хід.
Помилково хитрий?
-У мене мало досвіду. -Не мало.
Мало досвіду на цій посаді. Я запанікувала і зробила те,
що першим спало мені на думку.
Ти зателефонувала до Міноборони. Отримала список цілей. На паніку не схоже.
Це навмисний дурний хід.
І він був ефективним.
Виставити свого союзника ідіотом в очах його керівництва.
Мали би бути інші варіанти.
Хіба ти інших не пробувала?
Це як у 80-х.
А якщо, це не спрацює?
Я запропонувала бомбити російські цілі.
У тебе є план.
Це лише черговий хід, а не кінцева ціль.
Мене зараз знудить.
Тут ще десь є що випити?
Ти хоч щось їла?
Ні.
Ходімо зі мною.
Підйом.
-Ходімо. -Мені б якогось йогурту.
До біса твій йогурт.
-Ось. -Дідько, глянь на цей пиріг.
Це сир? Ні, візьмемо той, що початий.
-Цей вже початий. -Неймовірно.
-Боже. -Ага?
Дідько, треба взяти трохи сиру.
І цю штуку зі шпинатом теж прихопи.
Так. Взяла?
Ви знали що місцеві пивниці давніші за вашу націю?
Я не знала.
Історія в пляшках. Деяке прогіркло, тому потрібно поповнювати запаси.
Не будемо вам заважати.
Я не алкоголік, щоб пити це все наодинці.
Зроби щось корисне, подай келихи.
Може покликати когось з вашого персоналу?
Мого персоналу? Вони всі немов сестри Бронте.
Їх святий обов'язок давати мені поради,
а хоробрості обговорювати зі мною військові питання вистачає
лише у американки.
Думаю, вони просто намагаються вас захистити.
Всі знають, що Кремль визнає лише брутальну силу.
Питання лише, яку саме силу застосувати.
Ваші підлеглі не запропонують військових варіантів,
бо не вірять, що ви ними не скористаєтесь.
Не вірять мені?
Оце так іронія.
А ви вірите їм?
Лише команда скажених геніїв
здатна підняти одного на змащену жиром жердину.
Але коли ви отримали посаду, слід їх позбутись, поки вони все не зіпсували.
Тоді ви загрузнете в болоті ненависті,
бо вони докладуть всіх зусиль, щоб знищити вас.
Остін Деннісон настільки експерт в етичних питаннях,
що навіть я не став би сперечатися з ним.
А ви б хотіли?
Ні, м-с Вайлер. Бо я з поганців.
Я обрав цей шлях, бо обожнюю грубу силу,
і люблю вогкі підвали центрального Лондона.
Між нападом Німеччини на Польщу і бомбардуваннями Лондона
минув лише рік.
Моя країна не вважає руйнування України
жахливо болючим регіональним конфліктом.
Він дійде й до нас.
Нам не потрібно це уявляти. Ми пам'ятаємо це з історії.
-Заперечте мені. -Ви вмієте сперечатись.
-Можете казати слова за обох опонентів. -Це жорстоко.
За цим цікаво спостерігати.
«Битись з Росією - це дитяча фантазія.
Припини поводитися як дитина, Ніколе, і тебе сприйматимуть як дорослого».
Це не дитяча поведінка . А прагматична. Розглядати всі реальні варіанти.
Якщо є хороший варіант, то навіщо обирати погані?
Я не боюсь визнавати існування поганих варіантів.
У неї є гарна ідея.
Вона здатна змінити все кардинально.
Вона здатна.
Не лізьте в бійку з державою, що готова застосувати тактичну ядерну зброю.
Спершу спробуйте інші варіанти.
Всі до одного.
Що ж, слухаю з нетерпінням.
У вашому місті цілодобово відмивають брудні російські рублі.
У вас всі їх гроші. Заберіть їх.
Спробую знайти Брюса. Думаю, він ще в офісі.
Так, ще не дуже пізно.
-Енді. -Так.
-Крейг. -Так.
Діну дзвонити не буду, бо його не зупинити.
Ти йому подзвони.
І розбуди Стюарта.
Нам будуть потрібні всі.
Що ти робиш?
Дружини не дзвонять, вони роблять напої.
Напоїв тобі вистачить, тож я приніс тобі води.
Я не з таких дружин. Ніколи не була. Я була тобі партнером.
Міг би виручити хоч на одну ніч.
Однієї ночі мені недостатньо.
Я хочу бути партнером для тебе.
На все життя.
Але не можеш.
Я спробую, дай мені шанс.
Ти не можеш, Геле, за своєю природою.
Ти хотів би, але у тебе нічого не вийде.
До біса. Я віддав тобі 15 років життя. Дай мені шанс.
-Щоб піти в Білий дім? -Кетрін.
То будеш давати поради віце-президенту?
Я на тобі одружений.
-Маєш хвилинку? -А треба натягати брюки?
Це список, який Кетрін просить тебе переглянути.
Круто. А що відбувається?
Троубрідж дав їй шанс реалізувати безкровний сценарій,
але для цього треба буде попрацювати.
Добре.
План з 200 пунктів треба опрацювати до ранку.
Тож, за роботу.
А я думав, що вона викликає бомбардувальники.
То була тактика, а це стратегія.
Цю тактику треба було розробляти разом її співробітниками і колегами Британії.
-Тут такі ковбойські штучки не працюють. -Здається, щойно спрацювали.
Знаєте що...
Хай би Кейт розповіла тобі, як то бути заступником непередбачуваного посла,
але у неї купа справ.
Вона настільки зайнята, що справді оцінила б,
якби ти зліз зі свого п'єдесталу і зробив пару дзвінків.
Брюки таки доведеться вдягнути.
Я маю вибачитись.
Може вранці.
Ні, я маю… Можна зайти? Вибач.
Послухай. Я кинула тебе під танк, але здається, це спрацювало.
-Яке полегшення. -Та не зважай ти на це.
Ми чудова команда.
Може ти ще цього не бачиш, проте я бачу. Разом у нас все виходить.
Чорт.
Я перебрала вина, якогось… старого.
-Ти що... -Хочу дещо сказати, тож не перебивай мене.
Не знаю, як ти це сприймеш, і не хочу ставити тебе в незручне становище.
-Ти не повинна… -Я хочу сказати, що ти мені потрібен.
Знаю, я теж це відчуваю. Навіть думати не можу, коли ти поруч,
чи навіть дихати. Проте думаю, що ми з цим впораємось.
О ні. Вибач. Я не те мала на увазі.
-Це ти мені вибач. -Ні.
-Вибач. Я ідіотка. Я… -Ні, це я ідіот.
-Ні, ти точно не ідіот. -Тобі варто піти.
Будь ласка.
Я намагаюсь сказати, що розмовляла на кухні з Троубріджем,
і потрібно, аби ти зв'язався з міністром закордонних справ Австралії.
Я погано перетравлюю червоне вино.
Ти опівночі хиляла з прем'єр-міністром?
-Це сталось випадково. -До нього теж увірвалась?
Звісно, ж ні. Господи.
Зберися. У нас багато роботи.
Чорт.
Так, я знаю, що зараз дуже пізно, і вона дуже перепрошує за це,
проте не могли б ви... Так, заходьте.
Так. Вибачте. Тож можете все ж його розбудити?
-Вона тут, продовжуй. -Я розумію.
-Привіт. -Вибачте.
Посол просила допомогти з якимось надскладним планом.
Так, заходь.
-Я облаштуюсь в … -Ні, ми всі працюємо тут.
-Так. Зможете? -Мені треба повернутись в місто.
Так пізно? Що таке?
Простої відповіді про інтел не можу почути.
-Роні, подзвони у разі чого… -Так.
Пане.
Я досі тут. Не можу дочекатись.
-Тук, тук. -Так, робота кипить саме тут.
-Я можу допомогти? -Кого ще ми маємо?
-Так. -Так, я бачу.
Ми ж домовлялись без сюрпризів.
Якого біса?
-Здається, я чітко все пояснила. -Я не хотів тебе будити.
-Це ж пістолет. -Так.
З глушником.
У мене лише такий.
-Їсти хочеш? -Я не голодний.
Ти щойно направила на мене «Глок», у мене адреналін зашкалює.
Це не «Глок».
-Думаєш, є різниця? -Зроблю тобі омлет.
Я не хочу омлету.
Я добавлю грибів. Тих дрібних, що ти любиш.
Я не хочу омлету.
Я хочу знати, чи це Кремль наказав атакувати авіаносець,
-чи це зробив хтось інший. -Ми обоє хочемо це знати.
Коли я дізнаюсь, скажу тобі першому.
Або восьмому.
У нас дуже мало часу, аби завадити прем'єру завдати удару по Росії,
і знайти для нього дипломатичне рішення.
Тож чим скоріше скажеш, тим краще.
Тепер, коли я знаю як це важливо, я зроблю ще більше.
Бо доки я працювала в пів сили.
Добре.
Біля берегів Британії помічена російська підводна присутність.
Підводні човни.
Російські підводні човни?
Тобто, вони можуть знати, що ми здогадуємось про їх причетність.
А я як ніхто сподіваюсь на успіх твоїх дипломатичних рішень.
Давай це обговоримо.
Показуй, подивимось…
Хочу, щоб вони вже прийшли.
Я лечу до Новосибірську,
знаходжу каменяра,
І питаю його: «Хочеш одружитись на американці?»
А він каже: «Ні, мені лише чеченські доярки подобаються».
Ні, Доне, ти і є той каменяр.
Так. Ні, думаю, це тобі підійде.
От і добре. Дзвони їм негайно, я чекаю.
Ми це зробили.
-Точно? -Абсолютно.
Це неймовірно.
Справді?
-Боже. -Ми це зробили.
Мені теж не віриться.
Нотатки. Знадобляться, коли будеш зачитувати.
Я цього робити не буду. Я навіть розібрати їх не можу.
І я не можу.
Чому?
Британський план пропонує британець.
То нехай це буде міністр оборони.
Він тут не з'явиться до появи держсекретаря.
І Генону доручити не можу, поки Троубрідж не погодився.
Це ти не хотіла сказати мені минулої ночі?
Ні.
Зачекай.
Перестань. Я серйозно.
-Не сумніваюсь. -Ні, припини.
-Ваш командний дух мене вражає. -Чорт! Дідько!
-Ти ціла? -Чорт.
Що...
Де болить?
-Тут! -Добре.
Добре, посидьмо тут.
Дай… Дай, я подивлюсь.
То це…
-...тут? -Так.
То що я там собі зробила?
Думаю, ти забилась.
Уявлення не маєш?
-Навіть близько. -Не маю. Ні.
Але ж поглянь, як я тебе заспокоїв.
Покличмо професіонала.
Принеси льоду,
і зачитай цю бісову пропозицію.
Я травмована!
І не люблю виступати на людях.
Ти впала на сходах,
аби уникнути трихвилинної промови?
Ні.
Моя сестра зробила би саме так.
Я не твоя сестра.
Принаймні, це має бути ясно.
Загалом,
ідея полягає в тому, аби створити достатній фінансовий тиск
на ключових співробітників, спровокувавши розбіжності у Кремлі.
Це сіль чи перець?
Сіль.
Чудово.
Заморозити активи кількох росіян в фінансових інституцій Лондона
та у Королівських володіннях.
Ідею я зрозумів. Мені не подобається.
Гадаю, в цьому випадку, головне в деталях.
Нам треба розбомбити щось таке, аби їм аж пригоріло.
Думаю про російські війська в трикутнику Алеппо-Ракка-Хамо.
Ні, ми все обміркували. Ви ж саме на це погодились вчора вночі.
О, люба,
будь-який аргумент, що починається зі слів «ти ж погодився на це вчора вночі…»
Росіяни не можуть собі купити зубну пасту,
але жодна з наших санкцій не торкнулась грошей Кремля,
які, за іронією долі, усі в Лондоні. Ми знайшли шлях грошей.
Ви не можете помовчати?
Коли приїздить Генон?
О пів на третю.
Я залишаюсь. Займіться тим трикутником.
Хочу, аби ви сказали щось зв'язне, коли він приїде.
Це може бути перелом.
-У мене немає на це часу. -Я би хотів зробити знімок.
Вам знайомий трикутник Алеппо-Ракка-Хама?
-Перепрошую? -Це місцевість.
-Вірю вам на слово. -Зможете показати її на карті?
-Боюсь, що ні. -Це в Сирії.
Може, шину накласти?
-Подивлюсь, що у мене є в машині. -Дякую.
Люди не знають про трикутник Алеппо-Ракка-Хама.
Троубрідж - не людина,
він прем'єр-міністр поважної країни.
Він назвав місто Хамо. Не Хама.
-Ти колись назвала мене Джеком. -Хамо.
Тебе дратує його помилка, чи те, що він хоче його бомбити?
Схоже, він повторює за кимось. Певно розмовляв з кимось вчора.
Можливо, з міністром оборони? Хіба той з «яструбів»? Ти куди?
-Хочеш оглянути сад? -Ні.
А я би тебе попросив.
Геле, заради бога, якщо ти знов хочеш стати буркотливим чоловіком
з добрим наміром, аби я подихала повітрям…
Пам'ятаєш, я заприсягся тобі, що все що зробив, було, аби бути хорошою «дружиною»,
-і ніколи не чув нічого важливого. -Так.
Я збрехав.
Скажи Кейт, чому він тут. Прем'єр-міністр.
Розкажи їй про Меггі.
Маргарет Ройлін.
Я хотів познайомити вас біля меморіалу.
Вона - колишня радниця Троубріджа.
Нікол не терпів її кардиганів та компресійних шкарпеток.
-Чули її ім'я? -Вона сказала називати її Мег.
Так вона і робить.
Намагається переконати усіх, що не була новою Меггі, яка керувала всім в уряді,
з якою її всі порівнюють.
Зробила Нікола злим.
Їй довелось піти.
Сесіль думає, він досі радиться з Мег.
Тут недалеко у неї є чарівний будиночок.
Тут поруч?
Що робить це місце і вас, ідеальним прикриттям для зустрічі з Ройлін.
Я мушу сказати Деннісону.
Мій брат добре про це знає.
Що? Тоді чому він нічого не сказав?
Мабуть важко бути такою енергійною і водночас такою погано інформованою.
Ви знаєте усі багатосторонні угоди постатейно
і не знаєте, що «Дейлі Мейл» написала про мого брата.
І що написала «Дейлі Мейл»?
Насправді дурниці, але саме завдяки Ройлін і її друзям в «Мейл»
прем'єр-міністром став Нікол Троубрідж, а не Остін Деннісон.
Він думає, якщо буде просто ігнорувати її, вона зникне.
Росія в Сирії воює з ІДІЛ,
і атакувати Росію в Сирії це провокувати Росію, допомагаючи ІДІЛ.
Якщо це має турбувати.
Думаю, має, проте…
Думаю, має.
Чому я дізнаюсь від твоєї сестри, а не від тебе,
що у Маргарет Ройлін є чарівний будиночок далі по дорозі?
Прямий удар по російськи солдатам в трикутнику Алеппо-Ракка-Хама?
Він радиться з Ройлін.
Я обмежив її вплив.
Ні. Нам треба з нею поговорити.
-Ні за що. -Це з нею ми ведемо перемовини.
-Розмова з нею придасть їй авторитету. -Я це зроблю.
Ні, не зробиш.
Я впораюсь з Троубріджем без Маргарет Ройлін.
І, в ідеальному варіанті, не ображайся, і без тебе.
У нас були гарні робочі стосунки,
а тепер тобі незручно через те, що сталось минулої ночі,
тож ти хочеш все зіпсувати.
-Я не… -Ти не божевільний.
Моєму шлюбу скоро кінець,
і мені нічим не простіше, що ти такий неймовірно…
привабливий, інтелігентний, співчутливий…
чоловік.
Я багато про це думаю.
Але наразі у нас є важливіша справа.
Не розмовляй з Маргарет Ройлін.
Зроби це.
Ти впевнена?
Шкода, що ви не можете її залишити, бо газети здіймуть галас.
Якійсь сільський телепень сфотографував на телефон.
Не думаю, що він мене впізнав.
Можна проїхатись, перед тим як ви її повернете?
Довірити мою крихітку розпусній п'яничці?
Ви зіпсували нам вихідні.
Будьте послідовним. Дозвольте зіпсувати вашу машину.
…залишається не так багато до закінчення матчу.
Лише один гравець показує гарну гру…
Вілсон слухає.
Ти зараз біля задніх воріт слухаєш репортаж матчу з крокету?
-Так, пані. -Мені треба проїхати, відчини ворота.
Зараз, пані.
Дякую, Вілсоне!
Подивимось повтор.
Чотирнадцять. Роллінз грає просто чудово.
Вітаю.
Ми не можемо знайти посла.
-Ви її загубили? -Не загубили.
-Ні Байрон, ні ми не можемо її знайти. -Зрозуміло.
Так.
Чому Роні думає, що ви втекли?
Я поїхала провітритись.
-Ви маєте бути на шляху до аеропорту. -Чорт.
Так, Генон прилітає за двадцять хвилин.
Відправте Гела.
Гел - не посол.
Він таки посол і швидко зорієнтується.
Це в нього відмінно виходить.
Де саме ви зараз?
Ви маєте бути…
Такі стосунки рідкість.
Як у вас з Гелом.
Так.
Не те що, в моїй родині.
Навіть з вашими братами?
Ні, це катастрофа, хоча й з особливих причин.
Що писали в «Дейлі Мейл» про вашого брата?
Це вже в минулому.
У мене зустріч з Меггі. Мені варто щось знати?
Під кінець виборчої кампанії я була розбита. Я втратила дитину.
Батьки тримали мене ніби під домашнім арештом.
Він звинуватив мене.
Це жахливо.
Сказала Остіну, що стрибну з даху, якщо він не принесе оксикодон.
Тож він дістав його для мене.
Без рецепту. Зловживання службовим положенням.
А журналісти «Дейлі» пронюхали.
Ройлін дізналась.
І вона злила цю історію журналістам, ніби у мого брата проблеми з таблетками.
Не може їй пробачити.
Це неможливо пробачити.
Я обожнюю її талант.
Мені дуже шкода.
Прошу, не кажи це Ройлін.
Звісно.
Не хочу, аби вона думала, що мені не байдуже.
СПОЛУЧЕНІ ШТАТИ АМЕРИКИ
Навзаєм радий вас бачити, пане Держсекретарю.
Знаєш, що я сказав президенту, коли він спитав
поради стосовно переводу твоєї дружини до Лондона?
Наскільки я розумію, він не питав.
Я сказав: «Ви призначаєте не її, а Гела».
Я завжди був лише тим, хто
прикриває її спину.
Певно, нам пощастило.
Дійсно пощастило.
-Бо Троубрідж не відстає від неї. -Що?
Він приїхав учора.
І не хоче їхати.
Тобто, ще один Вайлер псує мої стосунки з Білим домом.
Вона все владнає.
Вчора його відвів від провалля, треба залагодити лише кілька моментів.
Ти надто довго був в арабській пустелі,
тож дай я все проясню.
У посла в Лондоні є одна робота.
Зустрічати мене в аеропорті.
Хіба ви не доручаєте Вел зробити щось за вас?
Якщо ні, то спробуйте.
З вами все добре?
Просто поглянь.
-Виглядає кепсько. -Так, висип.
Вел вважає, це від перельотів.
-Свербить? -А ти як думаєш?
Я не подолав дев'ять годин, щоб зіграти в крокет,
а Кейт займається справжніми справами.
Скоріше сім. Чи не так?
Що?
Сім годин від Вашингтону.
Просто сказав.
За одне вікно від правого верхнього кута.
Чому не в куті?
«Вітаю, Томе,
це вдвічі більше за твій попередній офіс».
Чудово. Але ми ніби домовлялись про кутовий.
Поверни.
Є новини?
Жодних.
А в тебе?
Заради бога.
Пробач, що познущалась над твоїм офісом.
Я притримаю розвіддані,
оскільки ти не оцінила всієї значущості моєї нової штаб-квартири.
Тож я в режимі очікування.
Чому?
Тому що на основі всіх зібраних даних, отриманих з усіх джерел
в російській військовій розвідці,
стає зрозумілим, що це план ФСБ.
А мої джерела кажуть, що це не ФСБ.
Вони кажуть, що це ГРУ.
-Вони помиляються. -А твоє джерело надійне?
Ні, довелося звертатись до геть ненадійних джерел.
Чорт.
Гаразд.
Які можливі пояснення?
Вони брешуть.
Один варіант, що брешуть.
Другий, що Кремль зробив це
без консультацій з жодним представником військової розвідки.
Третій — це була не Росія.
Третій — не Росія. Я б поставив на другий.
Так.
Схоже, що так.
Я поговорю з більш балакучими олігархами,
і спробую дізнатись, чи не чули вони чогось.
А про підводні човни новини є?
Вони стоять над оптичними кабелями в районі Корнволла.
Перехоплюють дані?
Так, або готують удар на випадок, якщо ми почнемо діяти.
Взагалі-то гарний офіс.
А ти жахлива людина.
Вітаю.
У мене тут смертельна битва з їжаками.
То ви розкидаєте свою отруту?
Вибачте, не втрималась.
Заходьте, зроблю вам чаю.
Ні, я в цей запліснявілий будинок хобіта не піду.
Піду огляну садок.
Знайду молоді пагони. Потопчу їх своїми ніженьками.
Нікол каже, ви дуже розумна.
По вашому, що напишуть газети,
коли дізнаються, що військові цілі для авіації обирав безробітний соціолог
без будь-якої воєнної освіти?
З молоком?
Чорний.
Якщо молоко налити першим, чай буде мутним.
Подумала, що вам це сподобається.
Ні за яких обставин президент Рейберн не підтримає атаку
на російські війська в трикутнику Алеппо-Ракка-Хама.
Ні?
Якщо прем'єр це запропонує, Генону доведеться піти.
Чому ви дозволили Ніколу залишитись?
На його тлі ваш президент виглядає як стара кобила, що спинилась
біля багаття погріти суглоби, поки справжні чоловіки розбираються.
А чому ви дозволили йому залишитися у вас?
Прошу.
Мою силу впливу в ваших звітах дуже перебільшують.
Ви ж не хочете відкрити близькосхідний фронт з Росією.
Я не хочу.
То чому ви наполягаєте?
Я думала, що ви з вашим чоловіком геть різні.
Так. Я теж так думала.
Хто кого перекричить,
далі плюне і таким чином вирішить суперечку між нами двома.
І що в цьому поганого?
Аби вирішити суперечку лише між нами двома?
Йдіть сюди.
Знаєте, що це?
Шотландія.
Браво!
Вас дорогою чогось навчили.
Перевіримо, як ви знаєте новітню історію Британії.
«Повернемо собі контроль», «Якщо йти, то вже йти», і мій улюблений: «Ні, дякую».
Слогани Брексіт.
Так. Але їх використали повторно...
для руху за незалежність.
«Ні, дякую» набирає популярність у на диво активній твітер-спільноті
мешканців Іст-Кілбрайда, Стратхейвена та Лесмагейгова.
Їхній представник в парламенті нещодавно помер.
Імовірно, його місце отримає його дружина.
Він був роялістом, але вона каже…
«Ні, дякую».
Її голос змусить прем'єр-міністра провести другий референдум в Шотландії.
І є реальний шанс на те, що Шотландія оголосить про незалежність.
За її прикладом піде Північна Ірландія.
Валлійці роблять все повільно, але зрештою і вони зрозуміють ідею.
В першому рядку некролога Нікола Троубріджа
він буде названий прем'єр-міністром, який втратив Сполучене Королівство.
Він не прийме відповідь щодо Росії, яка не дозволить йому втримати королівство.
Гадаєте, війна з Росією йому це дозволить?
Ні, звісно ні.
Йому потрібна одна яскрава мить єднання,
аби референдум в Шотландії залишився в минулому.
А ваші слова, здається, все розставили по місцях.
Як ви сказали?
«Давайте щось розбомбимо».
У посла є питання.
Послу було б розумно з'явитись.
-Держсекретар лютий як смерть. -Її неможливо знайти.
-Можете подивитись сюди, пане? -Якщо нам потрібно щось маленьке...
і вибухове…
Сили спецоперацій Великобританії.
Якщо ми вдаримо по Росії, Росія відповість.
Але бійці Ленкова - це не Росія. Правильно? Саме це твердить Кремль.
Це приватна армія Кремля, що прикидається найманцями.
Але іноді, через те, що на цьому можна заробити гарні гроші,
вони працюють найманцями.
Вбивають цивільних для диктаторів на чотирьох континентах.
Вона хоче, аби ми вдарили по ПВК Ленкова?
Розглянули таку можливість.
Це незаконно.
Самозахист - це єдине правове підґрунтя для британської атаки.
А якби ми захистились
від неминучої атаки ПВК Ленкова.
Захиститись.
Бійці Ленкова прорубують собі шлях в Лівії.
Намагаються відновити війну, яку зупинили США.
І Лівія не один раз зверталась по нашу допомогу.
Чому б нам їм не допомогти?
Вдарити по військам Ленкова в Лівії - це не помста, це...
допомога Лівії у самозахисті.
Законна.
І смертоносна.
Дає потрібне для Троубріджа.
Можливо.
-Йому подобається? -Він не проти?
Не знаю, я не можу відрізнити на його обличчі радість від суму.
Ми можемо запропонувати це, тому…
ви дасте це Генону, а я — Троубріджу.
Ви маєте рацію.
Це добре. Ви знайшли дещо, що може спрацювати.
Ми всі разом.
А ідея була ваша.
Ні, ідея була Маргарет Ройлін.
То ось, де ви були?
-Я знаю… -Певен, що ні.
Ви хочете чи ні, аби прем'єр на це погодився?
Коли ви вийдете за двері, він подзвонить до Ройлін, яка скаже: «Чудово».
І на цьому все.
Генон за дверима.
Секунду.
Чому в мій офіс дзвонять щодо Лівії?
Бо у посла були деякі питання.
Ти казав, що посол не обирає мішені для атаки,
а в деякій мірі пудрила мізки,
аби змусити Троубріджа прийняти мирний план.
Це хороший план.
Настільки хороший, що він хоче атакувати російських бійців у Лівії?
Відколи ти стала хороброю захисницею російських найманців?
Ми не можемо знайти винних.
Вони в Росії.
Ми не знаємо, хто віддав наказ.
Це не була військова розвідка. І не ФСБ.
Джерела, які мали б знати хто це, не знали, що це відбувається.
Це дуже погано.
Я зрозумів.
То може, ми викличемо посла і скажемо, аби зменшила ентузіазм.
Хочеш, аби я раптом позбавив її підтримки,
бо ти точно не визначила, який з десятка людей в Кремлі
віддав наказ на атаку?
Якщо хочеш все спростити, то так.
Вона в кабінеті з прем'єром та міністрами,
і у неї є план.
Одна з причин, чому це спрацює, бо вони усі там, дивляться одне на одного,
а Генон дуже хоче поїхати.
Тож якщо ми зупинимо її, бо розвіддані ще не повні,
то втратимо наш шанс.
«Ще не повні»?
Якщо розвіддані зміняться, ми змінимо план.
-Як в Іраку? -Годі тобі.
Ми знищили країну, перш ніж змінити той план.
Ми збираємось викинути бойовиків Ленкова з Лівії.
Це хороші новини.
Ну як?
Він погодився.
-Не можу повірити. Це дійсно спрацювало. -Не спрацювало.
Генон не погодився.
Але ж це надійний план.
Навідріз.
Навіть не бажає обговорювати.
У цьому не має сенсу. Жодного.
Я в машині.
Можеш з'ясувати, звідки Генон прилетів вранці?
З Вашингтону.
Ні, не з Вашингтону. Але Держдеп тобі цього не скаже.
Як пропонуєш з'ясувати,
чи держсекретар таємно кудись заскочив дорогою сюди?
Не знаю, спитай у своєї дівчини з ЦРУ.
Якби як хороша дівчинка я зустріла його в аеропорту,
-він би дав цьому шанс? -Ні.
Ти йому щось сказав?
-Про що? -Про щось.
Він з самого початку був роздратований.
У нього висип.
Ти це прокоментував?
Так, я побачив пухирці на його спині і сказав:
«Пане держсекретарю, що це в біса у вас таке?»
Надто жорстко натиснула на нього.
Господи боже. Годі.
Він був готовий зненавидіти мене.
Він ненавидить тебе і вважає мене твоєю маріонеткою.
Кейт, дорогою сюди він заїжджав до Південної Кароліни,
аби отримати звання почесного доктора.
До Південної Кароліни?
Тож, можливо, йому не сподобався план, бо він не бажає успіху Рейберна.
Генон хоче бути президентом.
Він чудовий кандидат.
Досвідчений.
Але не перемогти діючого президента,
який щойно досягнув потрійного успіху Перська затока - Росія - Лівія.
Це воно?
-Що? -«Нічого собі»?
У мене немає слів. Думала, тобі це подобається.
Ти хочеш чи ні, аби твою кандидатуру розглядали
-на посаду віце-президента США? -Заради бога.
-Слухай, ти ж ще не погодилась? -Ні.
Але й не відмовила Біллі остаточно.
-Чи відмовила? -Ні.
Тобто, Біллі хоче зробити тебе щасливою.
І президент хоче зробити тебе щасливою.
Тобто, зараз у тебе єдина можливість зламати статус-кво.
Що саме по-твоєму я маю зламати?
Плани держсекретаря.
Боже.
Ти розумієш,
що кожного разу, коли чи я, чи ти
опиняємось в куті,
твоя найкраща ідея, це знешкодити одного з твоїх колег?
У Вашингтоні за тобою вже тягнеться кривавий слід.
А чому ти маєш подобатися Генону?
Бо люди роблять послуги тим, які їм подобаються.
Люди отримують прихильність за послуги.
Так торють шлях по життю в цьому світі.
То Стюарт тобі проторує.
Більше це не твоя робота, а його.
Я не робив нічого для тебе, як вдячність.
Я займався геть іншим, так?
Якщо хтось ненавидить тебе, це все припиниться.
-Правда? -Так.
Що ж, ти ненавидиш мене.
Я досі сиджу на твоєму ліжку.
Як справи?
Не дуже.
Держсекретар хоче зарубити план.
Мені шкода.
Неправда.
Не шкода?
Ні. Тобі з початку не сподобався цей план.
Мені не сподобалось передавати його нагору, не отримавши даних у підтримку.
Це дійсно чудовий план.
Чоловік знає про нас.
Чоловік Вайлер?
Він назвав тебе моєю дівчиною.
А дружина знає?
Не знаю.
Але нам доведеться з цим щось робити.
-І я не проти. -Про що ти кажеш?
Можливо, скажемо усім.
Тому, що ти хочеш сказати, чи тому, що хтось про це дізнався?
Може бути й те, й інше?
Це така зворушлива згода.
Зустрічатись з керівником резидентури це розумно. Добре для твого іміджу.
-Мене влаштовує. -А я стаю схожа на твою подружку.
Це ти хотіла поїхати до Каїру разом. Не ховаючись.
Коли ти кудись приходиш і вже маєш стосунки, то це не новина.
А в нашому випадку все виглядатиме так, ніби я не робила своєї роботи,
бо втратила голову від тебе.
-Так і є. -Я не…
Знаєш, що, байдуже. Я маю йти.
Привіт.
Спробуємо ще раз?
Так.
Ти хочеш повідомити всім про наші стосунки?
Так.
Так, я також.
Я дещо зробила.
-Знов? -Дякую.
Це спрацює?
Навряд чи.
Якби спрацювало, Генон говорив би по телефону,
і був би вкрай розлючений.
Гадаю, через це мене звільнять.
Шкода.
Без мене життя тут буде простіше.
Це правда.
Добре. Як ви дізнались?
-Про Генона? -Про мене і керівницю резидентури.
Я не знав.
Чекайте, ви сказали…
Сказав.
Але не знав.
Потім ти зробив довгу паузу. І тоді я зрозумів.
Гадаю, буде доречно, якщо ви скажете кілька слів.
Мені не варто казати тост.
Я бродячий собака, що з'явився на сходах і відмовився йти.
Ви ж знайдете кілька слів, аби привітати нас
у вашому скромному меморіалі колоніального пограбування?
Гадаю, я почекаю, поки ви все ретельно не зашліфуєте.
Розумно.
Є таке арабське прислів'я:
«Добре знати правду і казати її.
Але ще краще знати правду і говорити про пальми».
Тобто, мені сподобалось, що ви зробили з рослинами.
Перепрошую.
Пані та панове, план по Лівії вже виконується.
Будь ласка, скасуйте свої плани на вечерю.
Документ, що ви отримали п'ять хвилин тому, вже застарів.
Хтось надто поспішив з кнопкою «Відправити».
Новий вже доставляється.
Мені потрібна сучасна мапа Лівії,
думаю, я дивлюсь на мапу минулого тисячоліття.
З усіх розумних варіантів,
президент США обрав цей, як той, що нам варто реалізувати.
Увійти до Лівії, наче ми не вивчили уроку в Іраку.
Та в Афганістані.
І тепер, як я думаю, в Лівії...
Гадаю, нам варто його врятувати.
-Стюарта? -Так.
…разом, і очікувати різних результатів… -Така робота.
Ти робила так роками. Тепер це не твоя робота.
Так.
Ця робота краща.
-Правда? -Так, в такий день як сьогодні.
-Це як наркотик, правда? -Заспокойся.
Я була трохи огидною.
Стосовно слів про твою здатність грати другим номером,
не втручаюсь у мої справи і не керуючи усім.
Ти не була огидною. Ти сумнівалась.
І мала на те причини.
Але… я це зробив.
Хіба ні?
Боже, оце був прочухан.
З ним все буде добре?
Пішов він.
Ви відтягли Захід від межі війни з Росією.
-Грандіозно! -Акуратно.
Акуратно.
Знаєш, у кого постійно такі дні?
Припини.
-У віце-президента. -Добре.
Багато віце-президентів взагалі нічого не роблять.
А багато роблять багато.
За половину дня ви можете зробити більше, ніж інша людина за все життя.
Просто подумайте про це.
Гадаю, вона подумає.
Правда?
Пані, ви хочете бути віце-президентом?
Ти чув?
Це була довга пауза.
Довга і красномовна пауза.
Гаразд, сходіть ще за випивкою.
-Обережно. -Або що?
Вони ще не розлучені.
Я і не знала, що вони розлучаються. Це правда?
По-секрету, так.
Мені варто її привітати.
-Їм не терпиться прочитати ваш звіт. -Я можу розповісти.
Я не вмію писати звіти.
-То, можливо, ви… -Ні.
-Але якщо ви… -Ні.
-Гаразд. -Вибачте. Перепрошую, любий.
Ви в нормі?
Я зустрічаюсь де з ким на роботі.
Як мило.
Ми збираємось усім розповісти, і ви перша, кому я сказав.
Яка честь.
Хто це?
Я не можу вам сказати.
-Чому ні? -І цього не можу сказати.
Вона з ЦРУ?
-Що? -Знаю. Зустрічатись з ЦРУшницею складно.
Я… це…
Над повідомленням ще треба попрацювати, але все одно вітаю.
Це ж щастя, правда?
Пристрасть до роботи, пристрасть одне до одного,
і все крутиться як торнадо.
З деякими такого ніколи не буває.
Хай він скаже.
Так, гаразд.
-Це краще ніж один? -Що?
Двоє.
Переклад субтитрів: Vsevolod Ivashchenko