РАНІШЕ В СЕРІАЛІ…
Не лізьте в бійку з державою, що готова застосувати тактичну ядерну зброю.
Спершу спробуйте інші варіанти.
Це хороший план.
Мені нічим не простіше, що ти такий неймовірно
привабливий, інтелігентний, співчутливий…
чоловік.
Але наразі у нас є важливіша справа.
Я віддав тобі 15 років життя. Дай мені шанс.
Щоб давати поради віце-президенту?
Щоб бути на тобі одруженим.
Якщо ми вдаримо по Росії, Росія відповість.
Але бійці Ленкова - це не Росія?
Зараз у тебе єдина можливість зламати ситуацію.
Що по-твоєму я маю зламати?
Плани держсекретаря.
Може, ти ще цього не бачиш, проте разом у нас все виходить.
Я теж це відчуваю. Навіть думати не можу, коли ти поруч.
Великобританія воюватиме із Росією.
Це щось на кшталт того, коли люди народжують дітей.
-Ти просиш мене... -Ні. У цьому вся справа.
Але собака?
Ти хочеш повідомити всім про наші стосунки?
Так.
Це краще ніж один?
Що?
Двоє.
ДИПЛОМАТКА
Я маю йти.
Куди?
Назад до своєї кімнати.
Перш ніж мене тут побачать.
Ще п'ять хвилин можеш розслабитися.
Ти просиш мене залишитися?
Я кажу, що ти можеш розслабитися.
Ти просиш мене залишитися?
Ти просиш мене попросити тебе залишитися?
А треба?
Не знаю.
Можливо.
-Мені не варто було це робити. -Роби зі мною все, що хочеш.
Не варто.
Мені шкода.
Чому?
Я не думала, що ти зможеш.
Бо я сволота.
Ти сволота, але в тебе були причини хвилюватися.
Ти був на висоті.
Я такий завжди. Іноді це розумієш тільки згодом.
Тобі не варто мене пробачати.
Може, й не буду.
-Хоча ні, буду. -Не роби цього.
Не одній мені ж думати про перешкоди.
Я можу з цим впоратися.
Я не можу. Мені не подобається так злитися на тебе.
Отже, що спрацювало?
Останні кілька днів це ж працювало?
-Працювало. -Так, і чому ж?
Я не знаю.
Ні, ти маєш пояснити.
Очевидно, я не завжди розумію.
Що спрацювало?
Порядок денний задаєш ти.
Ти дала амбіційну задачу.
Я зробив кілька телефонних дзвінків, аби ти відчула, що ти не одна.
Ти зробив не це.
-Ні? -Ні.
-Що ж я зробив? -Ти зробив сотню телефонних дзвінків.
Ти змусив людей відчути себе геніальними та важливими.
-Вони біжать за тобою, бажаючи допомогти. -Вони геніальні та важливі.
Хлопець із Фенікса?
Він просто важливий.
Ти це не зненавидів?
Що?
Бути на другій ролі.
Ні.
Я знав, що так буде.
Але,
ні.
Було навіть весело.
Я не хочу байдикувати.
Звісно, ні.
Я не готовий вийти на пенсію.
Я б так ніколи не подумала.
Знаєш, останні десять років я не засмагала на пляжах.
Так, знаю.
І на других ролях можна робити велику справу.
Це не зовсім те, що ти робила.
Отакої.
Це все завдяки тобі.
Який би дурнуватий план я не придумав.
Не думаю, що варто починати з його реалізації.
-Точно. -Це може бути складно.
Боже, Кейт,
я був присутній на дводенній екстреній зустрічі світових лідерів
і не говорив, поки мене не запитували.
Ти був на висоті.
Я непристойно багато часу обговорював дощ.
Ти був на висоті.
Не йди.
Ще ні.
Хочеш, аби я залишився?
Не знаю.
Але я не хочу, щоб ти йшов.
Не сходь з розуму.
Я вже в захваті.
Я хочу почекати...
з оголошенням про наші стосунки.
-Поки не вирішиться справа з Росією. -Добре.
Точно?
Так.
Що таке?
Я в нормі, просто…
Що?
Іноді минали роки, поки вирішувались справи з Росією.
Я кажу про тиждень.
Наполеон сказав Жозефіні: хочу зачекати, доки не вирішиться справа з Росією.
Так і знала, що це буде проблемою.
Я не люблю брехати керівництву.
Вона твоя начальниця зовсім недавно. Можеш потерпіти трохи довше.
Я на такій роботі, де було б дивно сказати щось одразу.
Тепер дивно, що я досі про це не сказав.
-Я заробляю на життя своєю мовчанкою. -Так, це дивно.
Я не живу з хибним уявленням,
ніби хтось знає все і про всіх.
Тому не зобов'язана ділитися всім, що, як на мене, знаю.
Я можу щось упустити.
Так усі роблять.
Просто я це усвідомлюю.
Це раціоналізація вищого рівня.
Суть у тому, що не варто відволікатися.
Добре.
Вона сьогодні зустрічається з Олегом Балакіним?
-Так. -Чудово.
Інформуємо Росію за допомогою усіх можливих офіційних каналів,
бо всі неформальні канали не працюють.
Ленглі звертається по старим каналам деескалації,
але там ніхто не відповідає.
Кидаєш мені кістку?
Це правда.
Це стосується і твоєї, і моєї професійної кар'єри.
Це гірше, ніж секс із жалості.
Це розсекречування з жалості конфіденційних розвідувальних даних.
Я тобі більше ніколи нічого не скажу.
Отже, наші неофіційні канали мовчать?
Не знаю.
-Дочекайся брифінгу. -Годі тобі.
Я був готовий до урочистостей зі своєю дівчиною на руках.
Це вже стає цікавіше.
Повечеряєш сьогодні зі мною?
Можливо.
Посидимо при свічках?
Поговоримо про російські неурядові військові організації?
Ти ж знаєш, що так.
Ви зустрінетеся з послом Росії Олегом Балакіним
у міністерстві закордонних справ.
Повідомте йому: Британія знає, що ПВК Ленкова
на замовлення російського уряду здійснила напад на корабель «Карейджес».
І що Британія має намір вжити заходів проти військ Ленкова в Лівії.
З нашим благословенням за 24 години.
І на цьому все.
Наступного кроку ескалації не буде.
Доброго ранку.
І вам, пане.
Усе гаразд?
Так.
Можете продовжувати.
-Продовжуйте. -Я зачекаю.
Він може бути присутнім на доповіді.
Тоді гаразд.
У вас будуть тези промови від Держдепу.
Такі ж розмови відбудуться на рівні військових та розвідок,
і кожного посла США
з кожним послом Росії у кожній країні.
Навіщо влаштували демарш у міністерстві?
Це якось дивно.
Єдиний фронт. США й Великобританія.
Навіщо ти кладеш яйця на ягоди? На них яйця.
Я розділю їх для тебе.
-Так краще? -Дякую.
-Єдиний фронт? -Так.
Даємо зрозуміти, що ми нерозлийвода.
Перед вашою зустріччю він зустрінеться з Деннісоном.
-Як його звати? Бєлкін? -Балакін.
Олег Балакін.
Посол Росії в…
цьому місці.
-Ти його знаєш? -Ні.
Може, подзвониш Сергію, розпитаєш про нюанси?
-Звісно. -Гаразд.
Які такі нюанси?
Будь-які, розумієте? Він любить тости чи не любить.
Це представник Росії. Він любить алкоголь.
Як несподівано.
Будь ввічливою.
Він нервує.
Я? Ні.
-Я буду дотримуватися тез. -Дякую.
І на цьому крапка.
Чудово.
Він намагається зрозуміти, скільки ще чекати,
перш ніж спитати, чи ти серйозно щодо посади віце-президента.
-Що, ми з тобою все владнали? -Так.
Скажи, щоб був спокійним і постарався все не зіпсувати.
Гаразд.
Ми знаємо. Вочевидь, вони…
Вітаю.
Доброго ранку.
Доброго ранку, пане.
Ви до мене?
На жаль, ні.
Балакін.
Я щойно його бачив. Удачі вам.
-А потрібна удача? -Можливо.
Чорт.
Усе буде гаразд.
-Він підступний, але… -Я підступніша?
Я цього не сказав.
Не сказав.
Але подумав.
Поліція думок вже вийшла з моди.
Вона ніколи не вийде з моди.
Посол Балакін вже чекає.
Ходімо?
Я не піду. Ви можете завершити справу.
Сам?
Потім ви виходите, і вони залишаються вдвох.
Або ви можете це зробити.
Я не можу їх вітати.
Це ваша установа.
Так.
Від імені уряду Його Величності
маю честь представити посла Російської Федерації
у дворі Сент-Джеймса Олега Балакіна послу США…
Достатньо.
Так.
Дуже дякую вам, що знайшли час на зустріч зі мною.
Я так розумію, Сполучене Королівство вже поділилося своїми планами
покласти край свавіллю компанії «Ленков» у Лівії.
Мій уряд хотів би висловити, що ми незмінно очікуємо на те,
що це розглядатиметься як єдиний випадок.
Дії Росії у відповідь Великобританії
неминуче змусять Сполучені Штати підтримати свого давнього союзника.
Зарозумілість американців вкотре не поступається лише їхній простоті.
Згідно вашого неймовірного уявлення,
дуже складну ситуацію, що була позначена трагедією,
можна якимось чином спростити
прозорістю вашої неприязні до її наслідків.
Компанія «Ленков» є повністю приватною,
яка не пов'язана з російським урядом.
Чи могли б ми притягти вас до відповідальності за дії «Блеквотер»?
Чи організації «Горді хлопці"?
-Пане… -Ви терпляче вислухаєте...
мою лекцію, як безліч разів слухав я
моралізаторство нації,
яка не тільки виробляє зброю масового ураження,
але й продає її у закладах, відомих як, без іронії, міні-маркети.
Компанія «Ленков», як і інші…
ДВА ПОВЕРХИ ВНИЗ. ТРЕТІЙ СПРАВА. «СТАУТ ВАЙН»
…добре озброєні неграмотні люди,
стверджує, що має зв'язки на найвищому рівні в Кремлі,
На відміну від підлабузників, які кажуть, що у них є доступ до вашого президента,
коли, по суті, у них немає нічого, крім фото
з найменш розумним сином пана Рейберна.
Що займає посаду, за яку, схоже, ведеться постійна та запекла конкурентна боротьба,
як і всі подібні організації…
МАГАЗИН ВИНА «СТАУТ ВАЙНС КО»
ЗАЧИНЕНО ДЛЯ ПРИВАТНОГО ЗАХОДУ
У Романа Ленкова є дитина від жінки на ім'я Лариса Сафонова.
Вона живе на віллі «Ла Коллін», якою він володіє в Кап д'Антіб.
Він буде там три дні з 30 числа цього місяця.
Коли він там буде?
Починаючи з тридцятого три дні.
-Де? -Кап д'Антіб.
Вілла…
«Ла Коллін».
…ми не зацікавлені
потурати черговому виправданню гегемоністських устремлінь,
які живуть у все більш непевних спогадах вашого президента.
Наступного разу, коли захочете просвітити нас,
щодо меж нашого права захищати наших громадян вдома і за кордоном,
будь ласка, знайдіть час проявити фантазію, яка може знадобитися,
аби обміркувати ідею,
що все не так просто, як ви декларуєте.
Що бажання Кремля не мають нічого спільного
з тим, що вважається вам,
і що можливість мирного та стабільного майбутнього
навряд чи можна досягнути, напавши на співробітників такої приватної особи
як Роман Ленков,
який не є членом мого уряду,
а лише міжнародно визнаним злочинцем.
Гарного дня, пані.
І, прошу, передайте мої щирі вітання вашому президенту.
Звучить не дуже.
Ви в нормі?
Можна поговорити з міністром закордонних справ?
Боюся, пан Деннісон сьогодні дуже зайнятий.
Можу я вам чимось допомогти?
Ні, дякую.
Нам час іти.
Вибачте за метушню.
Хочеться розім'яти ноги.
Вона втекла.
Так буває.
Можеш йти зі мною.
Вони пропонують нам Ленкова.
Росіяни.
Вони його здають.
За десять днів він буде у Франції. Вони пропонують нам заарештувати його.
-Що все це... -Означає?
Або Кремль нас дурить…
або це не Росія.
Росія
цього не робила?
Ронні, скажи міс Парк,
що треба провести нараду групи з перегляду структури податків.
-Сьогодні? -Так.
-Негайно. -Ясно.
ВИ -> ПОСОЛЬСТВО
Усе гаразд. Я просто читаю газету.
-Звісно. Вибачте, пане. -Ні, не треба…
Що це значить?
Вони хотіли б зустрітися з вами в посольстві.
Хто вони?
Боюсь, я не знаю.
Вони не сказали, навіщо?
І знову ж, вибачте.
Вони лише попросили вас зайти.
Це Кейт? Якщо це не Кейт, хтось повинен сказати їй, що вони просили.
Не хочу, аби вона подумала, що я втручаюся.
Ви не знаєте. Гаразд. Дякую.
Дякую.
Вони його здають.
Пропонують нам заарештувати його.
Вони дали мені кляту адресу.
-А все тому що... -Вони цього не робили.
Це послання.
Можливо, нас просто дурять.
Безумовно.
-Або ні. -Так.
Ленкова добре охороняють. Ніхто ніколи не знає, де він є.
Це вже дещо.
Може, вони цього не робили.
Але вони не кажуть, що це, наприклад, зробила Куба.
Вони кажуть, що це Ленков.
Він найманий вбивця. Хтось інший найняв його.
Це міг бути будь-хто.
Ленков знає, хто його найняв.
Вони кажуть: заарештуйте його, і він повідомить, хто його найняв.
Або він цап-відбувайло.
Можливо, знайдемо цапа-відбувайла і покінчимо з цим.
Тобто, він злочинець.
Ленков?
-Так. -Так.
Я маю поговорити з Деннісоном.
-Вам треба поговорити з Білим домом -І з ЦРУ.
І я не впевнена, що має бути в ефірі. Можливо, вам краще полетіти туди.
Можу я лише...
-Чому вона? -Я доступна.
-Справді? -Так.
Іранська справа дала їй певний поштовх…
І що?
Ви відповідного рівня.
Ви не ніхто, але й не вельми хтось.
Це…
чесно.
Не хочуть, аби це набуло розголосу.
У Кремлі?
Вони цінують свою репутацію.
Вони поганці. Стрілятимуть у будь-кого.
В Україну, в Британію.
Не хочуть подзвонити до Білого дому і сказати:
«Ми не винні, а мерзота Ленков створив нам проблему».
Натомість тихо кажуть комусь, хто насправді є ніким.
Потрібно, щоб хтось з російського відділу доповів вам.
Потім відвеземо вас на літак до Вашингтона.
Ми не знаємо, про що саме йдеться,
але вони попросили нас з'єднати вас по захищеній лінії.
Геле?
Господи боже.
Я чув, що ти тут крутишся.
-Чому ти тут? -Я тут живу.
-А це що? -Ну ти і засранець.
То ти тут?
Перепрошую, пане.
Просто…
У мене Білий дім на лінії.
-Вона візьме твій номер. -Запрошую тебе на стейк.
Домовились.
-Доброго ранку. -Привіт, Дене.
Вона говоритиме.
Привіт.
У мене через це будуть неприємності.
-Чому? -Намагаюся триматися подалі від її справ.
Справді?
Це ти робив у заміському будинку
за допомогою плану з 19 пунктів щодо звільнення лівійців у Лівії?
Я лишався на задньому плані.
Що сталося з Геноном?
Він покидьок.
А можна конкретніше?
Ти знаєш, що сталося. Він починає президентську кампанію
і намагається приховати це від президента,
який чітко заявив, що йому не подобається, коли його використовують як трамплін.
Дискваліфікація за нелояльність.
Ще гірше, що він навіть не вміє замітати власні сліди,
що є дискваліфікацією за ідіотизм.
Як Кейт?
Добре, молодець.
Чудово.
Точно?
Так.
Ідея стати віце-президентом вкорінилась?
Так.
Гадаю, так.
Вона зробила, що задумала.
Перетворила Лондон на місце серйозної роботи.
Так, вона це зробила. Перетворила на щось важливе.
-Ти пишаєшся. -Так, пишаюся.
Вона на це заслуговує.
І у неї добре виходить.
Чудово.
-Це все? -Я лиш хочу переконатися, що вона надійна.
Тому що буде непросто.
Чому?
Рада, що ми не починаємо війну з Росією.
Справді?
Я не була готова до цього.
Думаю, ми всі були дуже налякані.
Люди…
Я чула, як дехто говорив про те, щоб завести, наприклад, собаку.
-Або дитину. -Ні.
Через те, що ми збиралися воювати з Росією?
Діти Апокаліпсиса.
-Це жахлива ідея. -Правда?
Війна з Росією буде ядерною.
Ці діти будуть опромінені.
Це абсурдно.
Хоча я люблю собак.
Почали шукати безпритульних в інтернеті?
Ні.
Я так і знала.
Що вони цього не робили.
-Росія? -Так.
Усі в російських установах такі: «Ми це зробили.
Не наше відомство, але, вочевидь, ми могли».
Нам не вдалось з'ясувати, хто замовник.
Керівники розвідок, олігархи, генерали —
ніхто не в курсі.
А ці люди, зазвичай, в курсі.
Це дивно.
Не так і дивно, якщо Росія цього не робила.
Так.
Ви ще можете завести собаку.
Мені не потрібен собака.
-З російського відділу? -Так, готові?
-Так. -Ми не скажемо цьому хлопцеві?
Ні. Ми ставимо питання про Ленкова.
І робили б це, навіть якби обрали план з Лівією.
Гаразд.
Карлі Грін з відділу по Росії.
-Привіт. -Привіт.
Карлі...
По Росії.
-Добре. Чудово. -Я старша, ніж здається.
-Не завадило б. -Я була шостою в ієрархії,
але потім усі переїхали чи до Ленглі, чи до Києва.
ЦРУ витратило 25 років на підготовку спеціалістів з Близького Сходу.
Потім всіх кинули на Росію. Але рук не вистачає.
-Усі, хто знає російську, поїхали. -Ви вивчали Холодну війну чи 90-ті?
Вплив Толстого на пізню творчість Чехова.
-Вибачте. Пані, можете... -Не зараз. Це може зачекати?
-Це м-р Хейфорд? -Ні. Це м-р Вайлер.
-Ти знущаєшся? -Ні.
Ти сказав, що добре розумієш, де межа,
а сам зайшов далеко за неї.
Президент хоче звільнити держсекретаря.
-Через неї? -Ні.
-Ти що, дурний? -Це не через тебе.
Так і є. Я видала його.
Дозволь сказати так, як би ти сказала мені.
Ти надто зазнаєшся, вважаючи, що здатна
-звільнити держсекретаря… -Його не звільнили?
Ні. Але імовірність висока.
Чорт забирай.
Президент очікував, що Генон
встромить йому ножа в спину з першого дня, як взяв на посаду.
Тримай ворогів близько, тому Генон — держсекретар.
Думала, його відсторонять на тиждень. Не хотіла його звільнення.
-Це зіпсує його життя. -Ні.
Він робить ту дурню з підборіддям при кожному виступі президента.
Генон?
Здається, ніби намагається зникнути нижче шиї.
А він не хирлявий.
Спробуй приховати радість. Добре?
Я прямую на літак.
-Куди? -До Вашингтона.
-Через Генона? -Ні.
Ти не можеш зайти до Овального кабінету з вимогою не звільняти Генона.
-Я і не збираюсь. -Тоді чому ти летиш?
Любий, це секретна інформація.
З аеропорту ви поїдете прямо в Ленглі, звітуєте Мішель та Роджеру.
Звіт піде нагору, потім доповісте Тіму та Генону.
Добре. Повторіть те, що щойно сказали.
Вона поїде до Ленглі, доповість Роджеру та Мішель.
Звіт піде нагору, і в Держепі вона звітує Тіму та Генону.
-Може хтось інший доповісти Генону? -Тім може.
Як я думаю.
Це важлива інформація. Впевнені, що не хочете доповісти особисто?
Можливо, краще, якщо це буде Тім.
Я в списку ворогів.
-Генона? -Все гаразд.
Добре. Тім викладе дані в Держдепі,
а ви поїдете до Білого дому, в Овальний кабінет.
-Ви в нормі? -Так.
Просто різка зміна планів.
-Так. -Троубріджу не сподобається.
Але це проблема вже на завтра.
Сьогодні ви маєте показати, що росіяни сприйняли натяк серйозно.
Особиста доставка у Вашингтон - це знак.
Хто скаже Троубріджу?
Щойно ваш літак злетить, я піду до MI-6.
-Вони проінформують уряд. -А Деннісона?
Вони йому скажуть.
У нас гарні стосунки.
Я тут, аби повідомляти йому. В цьому й сенс.
-Не дивись на мене, наче я лайно. -Так і є.
Президент спостерігає за тобою. Ти не можеш розвести руками,
бо з'ясувала дещо, що буде мати наслідки.
Це вища ліга.
Для подорожі.
Я віддаю перевагу чорним.
Я знаю.
-Мені почати спочатку? -Їм відомо те, що ви сказали мені.
-Але якщо виникнуть питання… -Зрозуміла.
Що мали на обід?
-Йогурт. -Він вже на вас.
Вітаю.
Ви, на секунду.
Чорт.
Ні. Ні, ні, ні.
-Ні. -Кейт?
-Джил. Привіт. -Привіт.
Я не обмочилась.
-Добре. -Тут.
Костюм не чорний.
Потрібен рушник?
Ні. Імовірно висохне.
-Може, прикрий. -Це хороша ідея. Так.
Ти вільна? Може вип'ємо?
-Посол? -Так, звісно.
Я подзвоню тобі після цього.
-Скажіть, що ми підтвердили її дані. -Підтвердили.
-Хто? -Джерело в Празі.
Він приїхав до Ковентрі. Все збігається.
Радий всіх бачити.
Є щось нове за останню годину?
-Є підтвердження. -Думки?
-Ми погоджуємся. -Також.
-Франція розлютиться. -Ми розуміємо.
Вони люблять, аби їх просили, і спершу відмовляють.
-Піднімемо шум, аби їм було приємно. -Як щодо британців?
-Вони зрозуміють. -А…
План по Лівії лишаємо на майбутнє, або геть відкидаємо його?
-Не будемо лишати. -Прем'єр не зрадіє.
Його внутрішньополітична повістка робить минулий варіант більш привабливішим.
-Поки не поговоримо з ним… -Секретар Генон поговорив.
-Він згоден? -Він зрозуміє.
Я не хочу прибирати замість Кремля.
Це британці, і альтернативою був безрозсудний план,
де ми б втратили штани в Лівії.
-Звернемось до Франції. -Дякую усім.
Чудова робота. Денні? Токіо.
-Ми не задоволені. -Чому Австралія не може дорікнути Токіо?
-Австралія не хоче брати участь. -Я також.
Президент може вплинути, але якщо це зіпсує нараду…
Не має.
БАР ЛУЗІН
Вибач, вибач.
Ні, все гаразд. Це я прийшла рано.
Нарада закінчилась раніше, ніж я думала.
Овальний кабінет.
-Модні брюки. -Так, чорт забирай.
Привіт.
То як справи?
Тобто, ти була там?
Доха. Ось де я була.
В Кабул мене не відправили.
-Вони ж збирались нас усіх туди послати. -Збирались.
А потім, коли твоє призначення скасували, поставили на паузу.
Чорт.
Ти розмовляла з Базєю?
Ні.
Я хотіла їй подзвонити, але потім стільки…
-Роботи? -Божевілля.
Не сумніваюсь.
-Я їй подзвоню. -Ти не зобов'язана.
-Ні. Я подзвоню. -У Базі немає телефона.
У неї забрали телефон і комп'ютер.
Чорт.
Їй не дозволено виходити з будинку без Хусейна.
Перепрошую? У вас є «Шардоне»? Дякую.
То чим ти займаєшся?
Намагаюсь витягти людей.
Скільки ще залишилось?
Людей, які можуть довести, що працювали на нас,
і мають причини боятись за своє життя, якщо залишаться?
Десь 35 тисяч.
-А мені цікаво, що ти робиш в Лондоні. -Нічого.
А Пар виїхала?
-Кейт, ну… -Так чи ні?
Вона пішла на протест і таліби побили її гумовою палицею.
Але лише по грудях та промежині,
тож вона не могла зробити фото, аби це довести.
Потім вона пішла на іншу демонстрацію,
і її схопили.
Імовірно, вона мертва.
Ми сподіваємось, що вона у в'язниці.
Розумно. Вас двоє за ціну одного.
-Це сама Кейт. Правда. -Ти дійсно не допомагаєш?
Ти не розповів їй, як лизнути Брюссель, не принизивши Франції?
Їй не потрібна моя допомога.
Так? Поговоримо про мої проблеми.
Я тепер працюю в інституті.
Оточений дітьми з дипломами докторів історичних наук,
що намагаються мене вчити урокам В'єтнаму.
-Має бути і приємна сторона. -Ні.
Більше нікого не можу трахати.
Навіть ні з ким одружитись.
Так, як у вас було з Кейт? Зберігати таємницю місяцями,
а потім запросити всіх на весілля?
-Ті дні минули. -Найсумніша історія, що я чув.
У Вайтголлі безлад.
Націоналісти хочуть, аби ми забрали ядерну зброю з Шотландії.
КомЦентр боїться Китаю.
-Купа роботи для тебе. -Я би з задоволенням.
Але я не готовий йти на роботу.
Ти заміниш Генона?
Про що ти кажеш?
Генон десь підставив президента. Ларрі сказав, це було щодо Мексики.
Ларрі? Він все вигадує.
Так?
Держсекретар обрав надто слизький шлях…
Це маєш бути ти.
Можете налити цьому пану ще? Побачимо, чи зможе він витримати.
-Досі не повернулась? -Вона у ліфті.
З поверненням.
-Чому не послати д-ра Бреді вперед? -Байроне, присягаюся.
-Я рекомендував почати в будинку. -Що відбувається?
Байрон раніше не бачив жінки з похміллям.
-З поверненням. -Доброго ранку, Ронні.
Вже не ранок, пані.
Прем'єр-міністр хоче бачити вас за годину.
Де?
У нього захід в Інституті директорів.
Він вийде на хвилинку.
Деннісон там буде?
Не знаю.
Мав би бути.
Прем'єр-міністр може втратити розум.
Хтось мене вчив, що коли дуже втомлена
можна змінити взуття,
аби організм подумав, ніби зараз ранок.
Можливо, змініть взуття й все інше.
Бачиш це?
Так, бачу.
Тому я ношу чорні костюми.
На чорному цього не видно.
А так я схожа на божевільну.
-Може я принесу вам щось чорне? -Чудово.
Брюки.
Не треба бісових суконь.
Так?
Вони вторглись в Україну, і думали купити нашу згоду
ціною бензину.
ЕНЕРГЕТИЧНА САМОДОСТАТНІСТЬ
А ми відмовились.
Ми припинили імпорт російської нафти.
І хоча вітри стають холоднішими, а паливо дорожчає,
наші домівки зігріваються…
Так, чекайте. Я виходжу.
Холодний вітер віє…
Ні, ще тут. Так.
Дякую.
-Дванадцять хвилин. -Прем'єр-міністре.
За дванадцять хвилин
після того як я повідомив Лівію, що ми врятуєм їх від найманців Ленкова,
мені подзвонив Генон.
Я вже прийняв вдячність Лівії, поцілував печатку короля.
І за дванадцять хвилин
у телефонній розмові, що тривала хвилину і 42 секунди, красно вам дякую,
Генон недвозначно сказав мені, аби я все відмінив.
Милом вимив мені рота.
Наказав проінформувати Лівію сидіти тихо,
в той час як американці змінюють думку замість нас.
Президент бажає кращого для Великобританії.
Не ганьбіться.
На його думку, не можна ігнорувати імовірність того,
що атаку організували недержавні установи Росії.
Тож ми покараємо не державу Росію, а брудних найманців.
Щось схоже я вже чув.
Якщо існує якась можливість деескалації…
А що сталось зі стримуванням?
-Це йому вже не цікаво? -Цікаво.
Мене переконали, і, якщо пам'ять не зраджує, це були саме ви,
що президент вважає, ніби мир в Лівії вартий нашого часу.
Хіба він вірить, що арешт якогось невідомого злочинця
купкою жабоїдів стане відповіддю на загибель 40 військовослужбовців?
Якщо ми схопимо Ленкова, він скаже нам, хто його найняв.
На це піде вічність.
Президент це розуміє, і він від цього не в захваті.
Я прямо сказав Генону, що тривала затримка неприйнятна.
Вона не відповідає інтересам Сполученого Королівства.
Генон повідомив про вашу стурбованість.
І я також.
Президенту?
В Овальному кабінеті.
Ніхто не ігнорує ціну поступків.
Президент вкрай вдячний за ваше терпіння.
У мене його немає.
Це нагадало мені ті дні,
коли Америка, дивлячись нам в обличчя казала, аби ми трахнути себе в дупу.
А тепер це вже схоже на зґвалтування, яке називають коханням.
-Як пройшло? -Чудово.
Ти говорила про посаду віце-президента?
Ні.
Навіть з Біллі?
Ні.
Вона сказала щось про Генона?
Не сказала.
А ти питала?
Я ні слова не промовила, Геле. Ні президенту, ні Біллі.
Я звітувала в Ленглі. Вони передали інформацію нагору.
В Овальному кабінеті я була 40 секунд разом з 90 іншими людьми,
а потім пішла.
Чорт.
Потім Троубрідж попросив мене прийти,
аби в деталях розповісти, як знищився план, на який я його вмовила.
-Лівія? -Вони підуть іншим шляхом.
-Кращим? -Не на думку Троубріджа.
-Що ти йому сказала? -Що намагалась.
Що президент відчуває його біль.
Що я впала на коліна перед столом Резюлют
і благала президента передумати.
Але після тривалих роздумів,
стало ясно, що так справді краще для Великобританії.
Я не сказала, що я мовчки стовбичила в Овальному кабінеті як дурна ідіотка,
в той час як Генон знущався наді мною.
Я бачилась з Джил.
Клайн?
Все погано?
А як ти в біса думаєш?
Я маю подзвонити Деннісону та розповісти про ситуацію.
Трохи пізно, ні?
Троубрідж збирається спробувати все зіпсувати, тож…
Ти можеш подзвонити йому вранці.
Переклад субтитрів: Vsevolod Ivashchenko