V MINULÝCH DÍLECH
Lenkov přichystal útok na tu loď.
Ale nenajal si ho Kreml.
Podle mě si ho najal premiér.
Výbuch nařídil někdo z jeho vlády.
A na tři Američany, včetně mého muže, tu právě podnikli bombový útok.
Francouzská rozvědka si myslí, že Lenkova zabijeme.
Nezabijeme.
Nebo jo?
- Zdá se, že bude v pořádku. - Nebudu.
Pohádali jsme se a teď je na mě naštvaná.
Pane Grove!
Pardon, to vám posílá ministr zahraničí.
GROVE JE MRTVÝ
Kdo ještě věděl o vaší schůzce?
Já to řekl tobě. Tys to řekla Stuartovi.
Řekla jsem to Roylinové.
Roylinová je nezvěstná.
Lenkova možná zabije britská jednotka
a Roylinová je nezvěstná.
Myslíte, že je mrtvá?
- Myslíte, že Trowbridge... - Možná...
zametá stopy.
Moje manželství je u konce.
Operace trvala skoro 11 hodin.
Ronnie nepřežil*a.
Druhé oddělení.
Zajdu pro velvyslankyni. Zkuste tu osobu udržet na lince.
Počkám.
Žádný problém.
DIPLOMATICKÉ VZTAHY
- Dobré ráno. - Dobré.
- Rád vás vidím na nohou. - Díky.
- Dobrý den. - Zdravím.
Tudy, madam.
- Dobrý? - Jo.
V pořádku?
Není to moudré.
Oblečte si to.
Proč mě rovnou neodvedete do auta?
Tady vám neublíží.
- Jsou to nebezpeční lidé. - Musí vás vidět.
Když zjistí, kde jste, přestanou vás hledat.
Nejste na útěku. Jste na kolegově pohřbu.
Dvě hodiny to bude nejbezpečnější místo v Londýně.
Tragédie, byl to hodný člověk.
Hrůza.
Williame.
Jsem v šoku.
Třetí řada vlevo.
SMUTEČNÍ OBŘAD SIRA MERRITTA GROVEA
Při stmívání za zimního odpoledne
v osamocené kapli píše dějiny přítomnost a Anglie.
Nepřestaneme objevovat.
A jakmile vše objevíme, dospějeme tam, kde jsme začali,
a poprvé ono místo poznáme.
Vše bude dobré...
Vidíte?
Ano. Chceme, aby si vás všimli. Pak vás můžou přestat hledat.
Dobrý?
Jo, jenom nervy.
...oheň s růží splyne.
„A závěrem, bratři moji,
hledejte sílu v Pánu
a jeho převeliké moci.
Nasaďte si plnou Boží zbroj,
abyste odolali ďáblovým nástrahám.
Nevedeme boj proti lidem z masa a kostí,
ale proti vládám,
mocnostem,
proti vládcům temnoty na tomto světě,
proti nadpozemským...
duchům zla.
A proto noste plnou Boží zbroj,
abyste v den zlý dokázali vzdorovat
a všechny obtíže...
překonat.
A tak stůjte...
A tak stůjte.
S bedry opásanými pravdou.
Obrňte se štítem víry,
jímž odrazíte všechny ohnivé šípy zla.“
Vzadu sedí Margaret Roylinová.
Přísahám ti, vlasti má, nade vše...
Teď.
Kabát, prosím.
- Zkuste pohnout. - Hale.
Jdu na to.
Sakra.
Podám vám ji.
Proboha.
- Jsi v pořádku? - Jo.
Motáš se?
Nevstávejte.
Pomalu.
Je v pořádku?
- Chceš si lehnout? - Ne, v pohodě.
- Lepší? - Jo.
Pardon. Děkuju.
Margaret.
Můžu nějak pomoct?
Promiňte.
V pořádku?
Jo, musím si odskočit.
Dobře.
- Taky potřebuješ? - Ne.
Nepůjdeš se mnou na pánský záchody.
Nehraj si na hrdinu.
Heleď...
Pořád mě můžeš opustit.
- Rozvést se. - Fajn. Běž sám.
Nemusíš se mnou zůstávat kvůli tomu výbuchu.
Tak to není.
Díky za vaši práci, kapitáne.
Bylo mi ctí, pane. Rád vás poznávám.
Pokud vím...
Ošukalas ho?
Ne!
Neošukala.
A chystala ses?
Jo.
Pořád můžeš.
Nechci.
- Zvládne se sám vychcat. - Ty taky.
Je v pořádku?
Jakž takž.
Dobře.
Naše podezření se potvrdilo.
To zatčení Lenkova by mohlo být něco víc.
- Můžete to zastavit? - Snažím se.
Jedině on může usvědčit pachatele.
- Musí zůstat naživu. - Dělám, co můžu.
Byla tam Roylinová.
Teď?
To je dobře, ne?
Neleží někde mrtvá v příkopu.
Díkybohu.
V Paříži jsem se chovala hrozně.
Ne.
- Snažil jste se pomoct a... - Bála jste se o manželův život.
Omlouvám se.
Je v bezpečí.
Moje manželství je...
Taky v bezpečí.
Všechno je, jak má být.
- Je tu...? - Jo.
Kde?
Dole. V přijímací místnosti.
Co říkala?
Chce mluvit s Dennisonem.
- Proč? - Netuším.
- S námi ne? - Ne.
Proč jsme ji sem sakra propašovali?
- Cítí se ohrožená. - Kým?
To nevím. A Dennison ji nesnáší.
- Jo. - Roylinová chce, ať ho zavoláte.
Prý jste si nezvykle blízcí.
- Co tím myslí? - Takhle to řekla.
Za to mě platí.
Abych si byla blízká s ministrem zahraničí.
- Tak mu zavolejte. - A co mám říct?
Nevím. Nejsem si s ním nezvykle blízká.
Už si nejsme tak blízcí jako před pár dny.
- Jak tomu mám rozumět? - Politika.
Odmítne přijet?
Ale prosím vás!
Jste jak uvítací výbor.
Udělejte mu místo.
No teda. Přísná.
Nemáš tu co dělat. Ví o tom doktor Kesten?
Doma ležím na gauči, myslím na Ronnie*ho a přepadá mě úzkost.
Jo. To chápu.
- Vítejte zpátky. - Tak jo.
Předstírejte, že pracujete. Pohyb.
Řekneme mu to?
- Posadíte se? - To nezní špatně.
Jo, nepřežeň to hned první den.
Pěkně zlehka.
Ještě si zvykám.
- Dej mi ty berle a... - Pomalu dolů.
To není nejlepší křeslo.
- Vezmete je? - Držím.
- Chceš polštář? - Ne, dobrý.
Nepřeháněj.
Váš brífink.
- Asi jsme skončily. - Ano.
Chtěla jste si jít...
Zavolat. Jo.
- Jestli si chcete promluvit... - Už ne.
- Určitě? - Jo.
Tak zatím.
Stuarte.
Moc se omlouvám.
Za co?
Poslala jsem vás tam.
Ne.
Jinak byste tam vůbec nebyl.
Kdepak. Vy za to vůbec nemůžete.
- No... - Řeknu vám to, co jste řekla Alysse.
Když za to nemůžete, neomlouvejte se.
Hotovo.
Něco jsem zaslechla.
- Ano? - Ano.
Že někdo
si je s někým blízký, ale nechtěl mi to říct.
- Madam. - Což chápu. Jasně.
Nechci vyzvídat, je to vaše věc.
Ale jste ten nejroztomilejší pár na světě.
Dala mi kopačky.
Chcete pomoct?
Ne, v pořádku.
Půjdu si přečíst maily a předstírat, že se nic nestalo.
Otevřu vám.
- Ano? - Volá velvyslankyně Wylerová.
Díky.
Haló?
Potřebuju vás.
Můžete přijet?
Kate, to asi není dobrý nápad.
Ježišmarja.
Pardon. To vyznělo špatně.
Potřebuju se sejít na ambasádě. Je to naléhavé.
Můj kalendář má na starost malá armáda úředníků.
Můžu vás na ně odkázat?
Máme tu kondolenční knihu pro rodinu Ronnie*ho.
Byla bych vám neskonale vděčná,
kdybyste si ideálně dneska našel chvilku
a co nejdřív přijel.
Vážně to nejde.
Nežádala bych vás, kdyby...
Musíte.
Prášky od bolesti jsou fajn, ale za půl dne přestanou zabírat.
- A zjistíte, že jste to přehnal. - Bolí to jako svině.
Tak prosím.
Bezva. Díky.
- Britská kvalitka. - Díky moc.
Možná bychom si radši promluvili o samotě.
Ano, jistě.
- Kde jste ho našli? - Nemám ponětí.
- Řekl jsem vám určité věci... - Ale...
- Byla to pitomost. - Neřešte to.
Omlouvám se. Za všechno.
Není to vaše vina.
No, stejně se omlouvám.
Když za to nemůžete, neomlouvejte se.
- Zníte jako vaše žena. - To má ode mě.
Není to nic hrozného.
Omluvit se za něco, za co nemůžete. Napadají mě horší věci.
Myslíte, že se taky omluvím?
Nic si nemyslím.
Za Ronnie*ho? Nebo ten bombový útok?
Ani jedno.
Já tu plastickou trhavinu totiž neodpálil.
Pardon. Mléko a cukr.
Lepší pozdě než nikdy.
Neile, zavoláte mi odvoz, prosím?
Jistě.
Máme Margaret Roylinovou.
- Dáte si čaj? - Určitě ne.
Nezlobte se.
To nic. Měli jsme čas popřemýšlet.
- S takovou vás zabijou. - Už teď jsem na infarkt.
Straší, že speciální jednotka plánuje atentát na Romana Lenkova.
Jak to, že vás nemůžou najít, a stejně se k vám všechno donese?
- Jste bručoun. Jen kritizujete. - Můžeme se vrátit k tomu zabití?
- Tolikrát jste nad mou pomocí ohrnul nos. - Zřejmě ne dostkrát.
Už vás mám po krk.
A přesto bych špatně spala, kdyby vás rozmetali na kusy jako Merritta.
Ti, co s ním ztratili trpělivost, ji ztrácí i s vámi.
- Kdo to je? - To vám nemůžu říct. Pak by zabili i mě.
Riskuju život už tím, že s vámi mluvím.
- To musí něco znamenat. - Neznamená.
Romana Lenkova si najali britští občané,
aby odpálil raketu na loď HMS Courageous.
Jak to víte?
Čtyřicet let je mojí prací vědět všechno, co se ve Whitehallu šustne.
Šla jsem do důchodu, a neúspěšně.
Musíte nám říct, o kom to mluvíte.
- Řeknu vám jedno jméno. - Dobře.
- Merritt Grove. - Svalit masakr na mrtvého.
Nepřestáváte mě udivovat.
- S kým pracoval? - Jedno jméno.
- S Trowbridgem? - Vážně?
Tři jména. Grove, Trowbridge a Roylinová.
Nechme ji mluvit.
Máme ve vládě extremisty stejně jako vy.
Grove spolupracoval s britskými extremisty?
- Nebo jím byl? - Stal se jím. Po vzoru ostatních.
Byl znovuzvolen na základě imigrantské hrozby a pádu Velké Británie.
Grove najal Lenkova, aby odpálil britskou loď?
Jménem premiéra.
Omyl.
Grove se chtěl sejít s vaším mužem a byl za to umlčen.
A vy teď každému na potkání vykládáte, že na Lenkova chystají atentát.
Chystají.
To si pište. A vy jim pěkně pijete krev.
Proč by chtěl Grove zaútočit na britskou loď?
Skotsko?
Hnutí za nezávislost nabralo spád.
- Chtěli něco, co je sjednotí. - Nicol chtěl něco, co je sjednotí.
- Proč chtěl Grove mluvit s Halem? - Merritt byl nevypočitatelný.
Jestli ho dohnalo svědomí a zjistili to jeho parťáci...
Jak by to zjistili?
Když někoho zajímá, co si myslí premiér, nenapíchnou telefon jemu, ale mně.
Když si volám s Nicolem, používám předplacený telefon.
Ale když někdo zavolá mně...
Volal vám Grove, že má strach?
Ne, drahoušku. Vy.
Dále.
Jak to jde?
Skvěle.
Bezva. Přijede premiér.
Stuart shání velvyslankyni.
- Teď nemůže. - To jsem mu říkal.
Rozjeďte obyčejné vyšetřování.
Nic vás to nestojí.
- Měla jste se obrátit na úřady. - K těm patří!
Madam.
Jede sem premiér. Podepsat tu knihu.
Teď?
Jo. Musíte ho venku přivítat.
Do prdele!
- Teď nemůžu. - Ale můžete.
Je tu ministr zahraničí.
Pořád?
Ještě ji nepodepsal. Něco jsme řešili.
- Aha. - Neskončili jsme.
Tak skončete.
- Stuarte. - Madam. Co se děje?
To je jedno.
Skvěle! Za deset minut jdeme přivítat premiéra.
Potvrdila vaši teorii. Je za tím někdo z vaší vlády.
Kryje Nicola.
- Předám ji policii. - To ne. Co když v tom jedou?
- Vždyť lže. - Možná.
Ale jestli i v nejmenším hrozí,
že vás někdo zabije, nesmíte to udělat.
Je to moje povinnost.
Moment. Lenkova zatknou až za pár dní, ne?
Chci zahájit vyšetřování. S náčelníkem štábu. Dnes.
- Až zítra. - Přes noc ji ukryju do bezpečí.
- Uvidíme, co ještě ví. - Ukryjete?
Jo.
- Je to... - Legální?
Není to únos. Má strach.
Ukrývala se na něčí půdě. Bude to vypadat jako laskavost.
A budeme ji moct vyslechnout.
- To nezní moc legálně. - Probereme to.
- Probíráme to. - O samotě.
Ano?
Madam? Pan Hayford už vás nedočkavě vyhlíží.
Řekněte, že už jdu.
Premiér už tu bude.
Podepíše knihu a chce s vámi mluvit.
Premiér?
VELVYSLANECTVÍ SPOJENÝCH STÁTŮ AMERICKÝCH
Pane premiére. Rád vás vidím.
- Tragédie. - Ano.
- Mladý člověk sloužící našim zemím. - Děkujeme.
- Tudy, prosím. - Kliďte se. Nechci vás na fotce.
Madam.
Dejte mu chvilku.
Zabředli byste do rozhovoru.
Nechte ministra, aby se soustředil na Ronnie*ho.
Pane premiére, něco k pití?
Ne, díky.
Chcete poznámky?
- Nechceme poznámky. - Pardon.
Jste nám v patách. Dopřejete nám chvilku soukromí?
Samozřejmě.
Šlo by to?
Čím posloužím?
Margaret Roylinová.
Nemůžou ji najít.
Neměla děti. Ani nemusela, měla mě.
To napsal Guardian.
Proč jste jí volala?
Je to křehká ženská. Co když přijde k újmě?
Nechal jsem si vyjet její výpis hovorů.
Volala jste jí.
- Ano. - Z Paříže. Proč?
Radí mi, jak vás kontrolovat.
Potřebuju kontrolovat?
Prezident byl toho názoru.
Proto jsem tady.
Co vám poradila?
Když vám to řeknu, nebude to fungovat.
Moje poradkyně zmizela v den, co nám zavraždili kolegu.
Odpovíte mi laskavě na otázku?
Ptala jsem se jí, jak zareagujete, když Francouzi neschválí zatčení Lenkova.
Nejdřív totiž řekli ne.
Zajímalo mě, jestli se budete zlobit, když neuspějeme.
Říkala, že budete rád, že Dennison selhal.
Mrcha jedna.
Mýlila se?
Jistěže ne.
A dál?
To bylo všechno.
Paní Wylerová, nemám času nazbyt.
Říkala, že si myslíte, že hrajete šachy, ale přitom hrajete jen dámu.
To zní jako její slova.
Myslela tím, že nad vším moc přemýšlíte, a proto se s ní radíte.
Tak to nemyslela.
Jestli se mi ozve, okamžitě vám dám vědět.
Na to vám asi seru.
Říkal jste, ať nechám ministra soustředit se na Ronnie*ho.
Dnes se nám všem hůř soustředí.
- Zvládáte chodit? - Dá se to.
Dojdete tamhle?
Víte, že máme napilno.
Nemám tušení, co se děje. Vždycky zmlknete, sotva přijdu.
Všechny teď zajímá Ronnie.
Já vím.
S ministrem zahraničí jsme probírali, kdo mohl Ronnie*ho zabít.
Vraha klidně hledejte, ale zkuste chvíli zavzpomínat.
- Pachatel možná právě podepsal tu knihu. - Cože?
Oba jsme mu třásli rukou.
Premiér.
Jak to?
Uvnitř je Margaret Roylinová.
Nedívejte se tam.
Lenkova najali členové britské vlády. Jedním byl Merritt Grove.
Víc neřekne, ale musel to být Trowbridge.
Grove dostal strach, tak ho jeho spolupracovníci zavraždili.
I Ronnie*ho a málem i vás.
A celé se to semlelo, protože jsem zavolala Roylinové.
Ronnie*ho mám pořád před očima. Nepotřebuju vzpomínat nad fotkou.
V Mildenhallu čeká vojenské letadlo, které přepraví ostatky.
Rakev naloží osm příslušníků námořní pěchoty.
Bude přikryta vlajkou, která vlaje nad ambasádou.
Ministr Ganon ji předá pozůstalým v Doveru.
Máš sedět.
Teď mi neříkej, co mám dělat.
Neměla ti to říkat.
Roylinová musí odsud vypadnout.
Ukrýváte osobu s informacemi o zločinu.
Možná se na tom obřím zločinu podílela.
Vezmu to v úvahu.
Víš, že velvyslankyně telefonovala v den exploze Roylinové?
- Řekla ti to? - Jo.
O čem se s ní bavila?
Na začátku vztahu jsme si řekli, že ti hodně věcí neprozradím,
a tys s tím byl smířený.
- Jo. - Tak se s tím smiř.
A pak ses se mnou rozešla.
Už nejsem tvůj chlap.
Jsem zástupce vedoucí mise. A velvyslankyně s velitelkou pobočky CIA...
Já prověřuju informace od příchozí osoby ohledně útoku na americké občany.
Velvyslankyně buduje vztahy, které můžou sloužit našim národním zájmům,
což je její poslání.
- Tak takhle je to? - Ano.
Spíš to vypadá, že chce mně a mýmu týmu pěkně zavařit.
Sama řekla, že si nikdy neodpustí,
že zavolala Roylinové a řekla jí bůhvíco.
Lidi, kteří 11. září přišli o partnery,
si zas neodpustí, že je nechali odejít z domu.
To ale neznamená, že do Dvojčat napálili letadlem.
Ne! To není totéž.
To není totéž.
Wylerovi jsou fakt hrozní frajeři.
Bratříčkují se s teroristy a válečnými štváči a pijou lamí krev.
Tohle se za Vayleových nedělo.
Být tu Vayleovi, Ronnie by dneska žil*a.
Takhle to nefunguje.
Přesně takhle to funguje.
Byrone, dejte nám chvilku.
Zavolala jste jí.
Jo.
Já vás před ní varoval.
Hned první den jsem vás nechal eskortovat z veřejné akce,
jen abyste se jí vyhnula.
Ale Londýn zřejmě není žádné terno.
Nedělal jsem v Bagdádu s pravými drsňáky.
Jestli si myslíte, že si vás vážím míň než někoho...
Mně je fuk, jak moc si mě vážíte.
Byla to taktická chyba.
Řekl jsem vám, co je zač, a neposlechla jste.
Udělala jste taktickou chybu a ta někoho stála život.
Můžu pomoct, pane?
Ne, nemůžete.
K poctě zbraň!
Stuart je naštvaný.
Nedivím se.
- Na mě. - I na mě.
- Jo? - Bylo to vtipný.
Říkal: „Vím, že za to nemůžete, ale stejně byste se měl omluvit.“
A omluvil ses?
Jo.
Nebo ne?
Já už nevím.
Já bych měla.
Proč?
Roylinová tvrdí, že po Groveovi někdo šel,
protože jsem jí zavolala, že Grove panikaří.
Souvislost neznamená příčinu.
Nevím, co to znamená. Tvářím se, že jo, ale nevím.
Znamená to, že to není tvoje vina.
To řekni Stuartovi.
Odhalila jsi komplot ve vládě.
Zatknou Lenkova, protože ti někdo řekl, kde ho najdeš.
Jsem fakt borec.
A Lenkov prozradí, že si ho najal premiér.
Kdybych jí nezavolala, nic z toho by se nestalo.
Vidím svůj podíl. Stuart taky. Tys ho nikdy neviděl.
A teď ho taky neuvidíš.
Jednoho dne,
a zdá se, že dneska to nebude,
připustíš: „Peskovala jsem tě kvůli tolika věcem.
Kvůli letadlu v Kábulu, domu v Bejrútu, ale teď už to asi chápu.
Všechno má svou cenu.“
Nech mě chvíli o samotě.
Teď sem radši nechoď.
- Mám jít do svýho pokoje? - Půjdu já.
Co sakra blbneš?
Myslíš, že to teď budu schvalovat, když už vím, jaký to je být velkej šéf?
Předtím jsem byla jenom prudič, ale teď chápu krutou pravdu,
že všechno má svou cenu?
Tohle mi už v životě neříkej.
Pohled z druhé strany tvůj názor vůbec nezměnil?
Můj názor je, žes svým jednáním způsobil smrt svých lidí a já teď taky.
- Ale prosím tě. - Máš pravdu, jdi spát vedle.
Ne, ty tam jdi spát. Je tam blbá matrace.
- To myslíš vážně? - Jo, myslím. Běž.
Byla jsem nefér.
Ustupuješ?
Je to součást práce.
Vždycky jsem dělala, že je to tvoje chyba.
To teda jo.
Tahle práce
obnáší i morálně odporné věci.
Takže tvoje velký zjištění je, že nejsem hroznej od přírody,
ale že nás oba zkazila tahle práce?
Jo.
Tos teda moc neustoupila.
Lepší než nic, ne?
Deset let jsem ti toleroval názor, že nemám žádné morální zásady.
Kvůli tobě.
Z laskavosti.
Ne, hodil jsi mi to na krk.
Zahodil jsi svědomí, protože já ho měla za nás oba.
Katherine, buď do prdele tak laskavá a běž spát vedle.
To snad není možný.
Sakra.
- Kate. - Vždyť už jdu!
Nevydržíš půl minuty, než najdu brýle, sakra?
Nesundám si boty.
Překlad titulků: Michal Herman