У ПОПЕРЕДНІХ СЕРІЯХ
Атаку на авіаносець організував Ленков.
Але наказ був не з Кремля. Думаю, за цим стоїть прем'єр.
Думаю, це наказ ізсередини.
І троє американців, включно з моїм чоловіком, постраждали від вибуху.
Французька розвідка вважає, що ми плануємо вбити Ленкова.
Не плануємо.
Чи плануємо?
- Схоже, з ним усе буде добре. - Ні.
Ми посварилися, і я втратив її прихильність.
Пане Грове!
Пробачте. Міністр закордонних справ сказав передати це вам.
ГРОВ МЕРТВИЙ
Хто ще знав про вашу зустріч?
Я сказав тобі, ти сказала Стюарту.
Я сказала Маргарет Ройлін.
Маргарет Ройлін зникла.
Ленкова можуть убити британські спецзагони, а Ройлін зникла.
Думаєш, вона вже мертва? Що Троубрідж...
Можливо...
зачищає кадри.
Мій шлюб добігає кінця.
Хірурги оперували майже 11 годин.
Ронні загинули.
Другий відділ. Слухаю.
Я знайду пані посла.
Нехай ця подруга зачекає.
Я зачекаю.
Жодних проблем.
ДИПЛОМАТКА
Доброго ранку.
- Радий, що ти вже ходиш. - Дякую.
Доброго ранку.
Прошу сюди.
- Усе гаразд? - Так.
Усе добре?
Це нерозумно.
Ось, одягніть.
Може, підемо відразу до машини?
Тут ви в безпеці.
Це грізні люди.
Вони мають побачити вас.
Вас не шукатимуть, якщо знатимуть, де ви є.
Це не втеча. Ви прийшли на похорон колеги.
У найближчі години це місце — найбезпечніше в Лондоні.
Як шкода. Така людина.
Просто жах!
Вільяме.
Який шок.
Через три ряди ліворуч.
ПОХОРОНИ МЕРРІТТА ГРОВА
Коли світло згасає
У зимовому надвечір'ї У спустілій каплиці
Історія — це теперішня мить і Англія
Ми не уникнемо пошуків
І кінцем наших пошуків Стане місце, звідки ми починали
Пізнане, наче першого разу
І все буде добре
Бачите?
Усе добре. Нам треба, щоб вас побачили.
Тоді вас перестануть шукати.
Усе гаразд?
Так, лише нерви.
І стануть вогонь і троянда єдиним
Нарешті, мої брати, зміцняйтеся Господом
та могутністю сили Його!
Зодягніться в повний обладунок Божий,
щоб протистояти диявольським підступам.
Бо ми боремося не проти плоті й крові,
а проти царств,
проти правителів,
володарів темряви цього світу,
духовних сил зла на небесах...
А тому зодягніться в повний обладунок Божий,
щоб змогли ви протистояти, коли настане лихий день,
і вистояти...
перемігши все.
Отже, стійте.
Підпережіться паском правди.
А віру візьміть як щит,
яким зможете погасити всі огненні стріли лукавого
Позаду сидить Маргарет Ройлін.
Присягаю тобі, країно моя Усі земні...
- Уже. - Пальто, прошу.
Трохи швидше.
- Геле. - Зрозумів.
От дідько.
Я підійму.
- Боже. - Усе добре?
- З тобою все гаразд? - Так.
Тобі паморочиться?
Не підводься.
Спокійно. Не спішіть.
Йому вже краще?
- Хочеш прилягти? - Ні, уже все гаразд.
- Уже краще? - Так.
Пробачте, дякую.
Маргарет.
Вам чимось допомогти?
Перепрошую.
Усе гаразд?
Так, мені треба до туалету.
Добре.
- Тобі теж треба? - Ні.
Ти ж не поведеш мене до чоловічої вбиральні.
Тримай себе в руках.
Послухай.
Ти й досі можеш піти від мене.
Я говорю про наш шлюб.
Добре. Іди сам.
Я серйозно. Не треба залишатися лише через вибух.
Річ не в тому.
Капітане Марше, дякую за службу.
Для мене честь бути тут і бачити вас.
Я так розумію...
Ти спала з ним?
Ні!
Не спала.
А хотіла?
Так.
- Ти можеш це зробити. - Я не хочу.
Він може пісяти сам.
І ти теж.
З ним усе добре?
Більш-менш.
Добре.
Наші підозри підтвердилися.
Це може бути не просто арешт.
- Можеш запобігти? - Намагаюся.
Лише він може видати зловмисника. Він має бути живим.
Я стараюся з усіх сил.
Тут була Маргарет Ройлін.
Тепер?
Це ж добре, правда?
Вона не згинула десь у канаві.
Просто щастя.
Я жахливо повелася в Парижі.
Ні.
- Ти намагався допомогти. - Ти боялася за життя свого чоловіка.
Пробач.
Він у безпеці.
Мій шлюб...
Теж у безпеці.
Усе так, як має бути.
- Вона... - Так.
Де?
Чекає в приймальні.
Що вона каже?
Хоче поговорити з Деннісоном.
- Навіщо? - Не знаю.
- Не з тобою чи зі мною? - Ні.
Якого біса ми її сюди притягнули?
- Вона відчуває загрозу. - Від кого?
Незрозуміло. А Деннісон її ненавидить...
Так.
Вона хоче, щоб ти на нього подіяла.
Бо між вами незвичайно тісний зв'язок.
- А це що означає? - Це її слова.
Мені за це платять.
За тісний зв'язок з міністром закордонних справ.
То подзвони йому.
І що сказати?
Не знаю. Я не маю з ним тісного зв'язку.
Цей зв'язок уже менш тісний, ніж був лише нещодавно.
Як це розуміти?
Це політика.
Він тобі відмовить?
Як приємно!
Це якийсь урочистий парад.
Не навалюйтеся на нього.
О, начальниця.
Ти маєш бути не тут. Доктор Кестен знає, що ти на роботі?
Коли я лежу, я думаю про Ронні. І починаю панікувати.
Так. Я розумію.
Із поверненням.
Ну добре!
Поводьтеся так, ніби ви зайняті. Усі.
Розповімо йому?
Не хочеш сісти?
Непогана ідея.
Тільки не форсуй із першого дня.
Спокійно. Не поспішай.
Я ще до них не звик.
- Я візьму їх, а ти... - Обережно опускайся.
Це не найкраще крісло.
Ось, візьми.
- Хочеш подушку? - Ні, дякую.
Припиніть метушню.
- Ваш брифінг. Говоріть. - Ми закінчили.
- Я так думаю. - Так.
Лише... Ти збиралася...
Подзвонити. Так.
Вам треба поговорити?
Уже поговорили.
- Точно? - Так.
Побачимося.
Стюарте.
Пробач мені.
- За що? - Я тебе туди відправила.
Ні-ні.
Якби не я, тебе й близько там не було б.
Зовсім ні. Ти ні в чому не винна.
Ну...
Колись ти казала Аліссі:
«Не перепрошуй за те, у чому ти не винна».
Кінець.
Я дещо чула.
- Справді? - Так.
Хтось має
особливі стосунки з кимось і мені про це не сказав.
- Ось як. - Я все розумію.
Я не хочу пхатися, це ваша справа.
Але нічого чарівнішого я в житті не чула.
Вона мене кинула.
Тобі допомогти?
Ні, дякую.
Піду перевірю пошту й удаватиму, що все нормально.
Я відчиню двері.
РОННІ БАКХЕРСТ
- Слухаю. - Телефонує пані посол Вайлер.
Дякую.
Алло.
Треба побачитися.
Можеш приїхати?
Кейт, не думаю, що це гарна ідея.
Господи.
Я перепрошую.
Нам треба зустрітися в посольстві. Це терміново.
Пані посол, моїм графіком керує ціла армія держслужбовців.
Дати контакти когось із них?
Ми готуємо книгу співчуття для близьких Ронні Бакхерст.
Я буду безмежно вдячна,
якщо ви знайдете вільну хвилину вже сьогодні.
А ще краще — прямо зараз.
Я справді не можу.
Я б не просила, якби не...
Ви мусите.
Знеболювальні діють, але лише пів дня.
Так, а потім розумієш, що перебрав.
Це просто відстій.
Ось і чай.
Чудово. Дякую.
- Найкращий у Британії. - Дуже дякую.
Ми б хотіли поговорити. Наодинці.
Ясно.
- Де ви його знайшли? - Поняття не маю.
- Тоді я наговорив зайвого. - Ні.
- Я був ідіотом. - Не переймайся.
Я прошу вибачення. За все.
Ти ні в чому не винен.
Я все одно прошу вибачення.
Не перепрошуй за те, у чому ти не винен.
- Я це чув від вашої дружини. - Це я її навчив.
Це не кінець світу.
Я про перепрошення за те, у чому не винен. Є речі ще гірші.
Ти що, очікуєш моїх вибачень?
- Я нічого не очікую. - За те, що сталося з Ронні? Чи з тобою?
Зовсім ні.
Не я підклав вибухівку. А хтось інший.
Пробачте! Молоко й цукор. Краще пізно, ніж ніколи.
- Ніле, нехай підженуть мою машину. - Авжеж.
У нас є Маргарет Ройлін.
- Хочете чаю? - Ні, дякую.
Я перепрошую.
Усе гаразд. Ми добре все обдумали.
- Зрештою тебе хтось уб'є. - Схоже, що вже намагаються.
Він б'є на сполох щодо планів спецсил убити Романа Ленкова.
Як так, ви зникли без сліду, а знаєте про кожен наш рух?
- Який же ти буркун. Ще й зануда. - Повернімося до слова «вб'ють».
Скільки разів ти вернув від мене ніс?
- Мабуть, замало, бо не подіяло. - Як же ти набрид.
Однак я погано спатиму, якщо ти загинеш на вулиці, як Меррітт.
Ті, кого він дістав, утрачають терпець і до тебе.
- Хто ці люди? - Я не можу сказати.
Тоді мене вб'ють. Я вже ризикую життям заради цієї розмови.
- Це щось таки значить. - Не значить.
Романа Ленкова найняли британці,
щоб влучити ракетою в авіаносець.
Звідки знаєте?
Упродовж 40 років моєю роботою було знати все, що відбувається у Вайтголлі.
Я навіть не могла звільнитися.
Ви маєте сказати нам, про кого йдеться.
- Я назву одне ім'я. - Добре.
- Меррітт Гров. - Приписувати вбивство мертвій людині?
Ви не перестаєте дивувати.
- З ким він діяв? - Лише одне ім'я.
- Нікол Троубрідж? - Остіне.
Троє імен: Гров, Троубрідж і Ройлін.
Нехай говорить.
У нашому уряді є екстремісти, як і у вас.
То Гров працював з британськими екстремістами?
Чи він був ним?
Він ним став. Поплив за течією.
Його переобрали завдяки загрозі вторгнення іммігрантів
і падіння Великої Британії.
Гров найняв Ленкова підірвати британський корабель?
За дорученням прем'єра.
Неправда.
Гров мав зустрітися з вашим чоловіком, тому й замовк.
Тепер ви бігаєте й усім розповідаєте,
що хтось полює на Ленкова.
Бо так і є.
Авжеж! І це їх сильно нервує.
Навіщо Грову підривати британський корабель?
Шотландія?
Сепаратистський рух набирав обертів.
- Їм була потрібна об'єднавча подія. - Вона була потрібна Ніколу.
Чому Гров хотів поговорити з Гелом?
Меррітт мав хиткий характер.
Якби його загризло сумління, а колеги дізналися...
Як вони могли дізнатися?
Коли хтось хоче знати, що думає прем'єр-міністр,
прослуховують не його, а мене.
Тому для розмов з Ніколем я застосовую передплачений телефон.
Якщо хтось дзвонить мені...
Вам дзвонив Гров. Сказав, що хвилюється?
Ні, люба. Це ти дзвонила.
Заходьте.
- Як ви почуваєтеся? - Чудово.
От і добре. До нас їде прем'єр-міністр.
Стюарт шукає пані посла.
- Вона зайнята. - Я казав йому.
Нехай проведе просте розслідування.
Це нічого вам не коштуватиме.
- Вам слід було звернутися до служб. - Це і є служби!
Пані посол.
До нас їде прем'єр, щоб підписати книгу.
Уже зараз?
Так. Ви маєте його зустріти.
Щоб мене...
- Я не можу. - Авжеж, можете.
- Сюди приїхав міністр закордонних справ. - Він ще тут?
Він ще не підписував. Ми лише розмовляли.
- Ясно. - Ми не завершили.
Закругляйтеся.
- Стюарте. - Пані посол, що відбувається?
Це неважливо.
Чудово! Тоді за 10 хвилин привітаємося із прем'єром.
Вона підтвердила вашу теорію. У цій справі замішаний ваш уряд.
Вона захищає Нікола. Я доповім про неї в поліцію.
Не треба. А якщо й вони замішані?
- Вона бреше. - Можливо.
Якщо є хоч найменший ризик, що тебе вб'ють,
то краще зупинись.
У мене є зобов'язання.
Зачекайте. До арешту Ленкова ще є кілька днів.
Я подам запит начальнику штабу. Уже сьогодні.
Завтра подасте.
Я затримаю її, відвезу в таємне місце. Може, вона ще щось скаже.
- Затримаєш її? - Так.
- А це... - Законно?
Я її не викрадаю. Вона налякана.
Вона ховалася десь на горищі. Тож ми робимо їй послугу.
І ще матимемо шанс її допитати.
Я не думаю, що це законно.
- Поговоримо? - Ми вже говоримо.
Наодинці.
Так.
Пан Хейфорд із нетерпінням чекає на вас.
- Скажіть, що я іду. - Прем'єр під'їжджає.
Підпише книгу й хоче поговорити.
Прем'єр?
ПОСОЛЬСТВО СПОЛУЧЕНИХ ШТАТІВ АМЕРИКИ
Пане прем'єре. Радий вас бачити.
Жахлива втрата.
Юна особа служила своїй країні.
Дякую вам.
Сюди, прошу.
Відступи. У кадрі ти не потрібен.
Прошу пані.
Залиште його на хвилинку.
Ви поринете в розмову.
Нехай пан міністр зосередиться на Ронні.
Вам принести щось випити?
Ні, дякую.
Вести протокол?
- Протоколу не потрібно. - Пробачте.
Ви досі тут? Ми б хотіли поговорити наодинці.
Звісно.
Ми впораємося самі.
Я можу допомогти?
Маргарет Ройлін.
Зникла без сліду.
Дітей вона не має. Їй і не треба, у неї є я.
Цитата з «Ґардіан».
Чому ти їй дзвонила?
Це немічна стара діва, ламається, як прутик.
Коли вона зникла, я доручив перевірити її телефон.
Ти їй дзвонила.
- Дзвонила. - Із Парижа. Чому?
Вона допомагала знайти до вас підхід.
До мене потрібен підхід?
Так вважає президент.
Тому я тут.
І що вона порадила?
Якщо скажу, тоді це не спрацює.
Моя радниця і подруга зникла, наш колега загинув.
Будь ласка, дайте відповідь на моє питання.
Я спитала, як ви відреагуєте,
якщо французи не сприятимуть арешту Ленкова.
Бо спершу вони відмовили.
Я хотіла знати, чи ви засмутитесь, якщо нічого не вийде.
Вона сказала, що ви зрадієте поразці Деннісона.
Стара сучка.
Вона помиляється?
Звісно, що ні.
Що ще?
Це майже все.
Пані Вайлер, у мене обмаль часу.
Казала, що ви думаєте, що граєте в шахи, а насправді це шашки.
Це вже хоч схоже на правду.
Вона мала на увазі, що ви все ускладнюєте, тому й говорите з нею.
Точно не це.
Якщо я щось дізнаюся, то негайно вам повідомлю.
Та мені до дупи.
Кажеш, що я відривала міністра від Ронні?
Сьогодні у всіх важкий день.
- Уже звик до милиць? - Уже непогано.
Зможеш дійти туди?
Зараз багато чого відбувається.
Я не маю поняття. Коли я з'являюся, ви замовкаєте.
Усі зосереджені на Ронні.
Це я знаю.
Ми з міністром закордонних справ обговорювали, хто міг убити Ронні.
Розслідуйте скільки завгодно.
Але приділіть увагу Ронні. Погляньте на фото.
Можливо, це той, хто щойно підписав книгу.
Що?
Ми обоє потисли йому руку.
Прем'єр-міністр.
Як так?
Тут перебуває Маргарет Ройлін.
Не дивися туди.
Ленкова найняли члени уряду. Меррітт Гров — один із них.
Про інших вона не каже, але це, мабуть, Троубрідж.
Гров запанікував,
тож спільники вбили його й Ронні. І ледь не вбили тебе.
Якось усе це сталось, бо я подзвонила Ройлін.
Ронні не сходить з-перед моїх очей. Мені не треба дивитися на фото.
Військовий літак готовий до відправлення з аеродрому.
Контейнер вантажитимуть вісім морпіхів.
Труну накриють прапором, що зараз майорить над посольством.
Секретар Генон передасть її родині Ронні в Дуврі.
Не стій на ногах.
Невдалий час указувати мені, що робити.
Дарма вона тобі сказала.
Цю Ройлін треба виперти звідси.
Ви переховуєте особу, яка знає про злочин,
і, можливо, брала участь у тяжкому злочині.
Я візьму це до уваги.
Ти знаєш, що пані посол телефонувала до Ройлін
у день вибуху?
- Вона тобі сказала? - Так.
І про що вони говорили по телефону?
Я ще на початку казала тобі, що не все розповідатиму.
Ти сказав, що змиришся із цим.
- Так. - То мирися.
Ти сказала, що кидаєш мене.
Зараз я не твій хлопець.
Я заступник голови місії,
а ще посол і резидент відділу ЦРУ...
Резидент ЦРУ розслідує вхідні розвіддані
про напад на громадян США.
Посол налагоджує стосунки на користь нашим національним інтересам.
Для цього її і найняли.
- Так ось що воно! - Так.
Бо схоже на те, що вона рознесе всю нашу будівлю.
Вона сама сказала, що не пробачить собі той дзвінок до Ройлін.
І те, що вона їй наговорила.
Родичі загиблих 11 вересня
не пробачать собі, що дозволили їм вийти за поріг.
Це ж не вони загнали літак у будівлю.
Ні! Це не те саме.
Не те саме.
Вайлери такі круті,
розмовляють з терористами, обіймаються з командирами, п'ють кров лам.
За Вейлів цього всього не було б.
Ронні були б живі, якби вони були тут.
Це все не так.
Саме так і є.
Байроне, дай нам хвилину.
Ви дзвонили їй.
Так.
Я просив уникати її.
Я вивів вас із публічного заходу в день, коли ви прибули сюди.
Аби лише уникнути її.
Але Лондон — несерйозна посада. Звідки мені знати?
Я не працював у Багдаді, як справжні чоловіки.
Ти вважаєш, що я тебе поважаю менше, ніж інших?
Мені байдуже, як ви до мене ставитеся.
Ви припустилися тактичної помилки.
Я все пояснив про неї. А мене проігнорували.
Ви вже допустилися фатальної тактичної помилки.
- Можна я допоможу? - Ні. Не можна.
До варти!
ПОВІТРЯНІ СИЛИ США
До варти!
Стюарт сердиться.
Ще б пак.
- На мене. - На мене теж.
- Справді? - І це чудово.
Він каже: «Я знаю, ти не винен. Але ти маєш перепросити».
Ти перепросив?
Так!
Чи ні?
Я не впевнений.
А мені варто.
За що?
Ройлін каже, що Грова вбили через те,
що я подзвонила їй і сказала, що той хвилюється.
Зв'язок — це не доказ.
Не знаю, що це означає. Удаю, що знаю. Але це не так.
Це означає, що ти не винна.
Скажи це Стюарту.
Ти розкопала змову серед членів уряду.
Вони спіймають Ленкова, бо знають, що тобі сказали, де його знайти.
Яка я важлива особа.
І Ленков скаже, що його найняв прем'єр-міністр.
Без мого дзвінка цього всього не сталося б.
Я бачу свою причетність. Стюарт теж. А ти ніколи не бачиш.
Не побачиш і зараз.
Колись,
і схоже, що не сьогодні,
ти скажеш: «Я тобі стільки всього наплела.
Про літак у Кабулі, дім у Бейруті, а тепер я починаю розуміти.
Така ціна нашої діяльності».
Дай мені хвилину. Тобі не слід заходити сюди.
- Мені піти до себе? - Залишайся. Я піду.
Що за чорт?
Думаєш, тепер ти отримав перепустку?
Бо я вже знаю, що таке висока посада?
Я була твоєю мавпочкою,
а тепер доросла до того, щоб розуміти, що це ціна діяльності?
Більше не кажи мені таких слів.
Без жодного шансу для іншої сторони?
Через тебе гинули твої співробітники. А тепер через мене гинуть мої.
Навіть не починай.
Іди в іншу кімнату.
Ні, ти йди туди. Там нікчемний матрац.
- Справді? - Так, справді. Іди.
Я повелася нечесно.
Відступаєш?
Це через роботу.
Я завжди діяла так, наче це дієш ти.
Це точно.
Ця робота...
має морально огидний компонент.
Твій висновок полягає в тому, що я жахливий не від народження,
таким зробила мене робота. І тебе теж?
Так.
Схоже, що ти відступила недалеко.
Це тільки початок.
Десять років я дозволяв тобі діяти так, наче я не маю моральних принципів.
Усе заради тебе.
Це мій прояв доброти.
Ні, ти все переклав на мене.
Ти пробачав себе, а я була нашим спільним сумлінням.
Кетрін. Зроби мені послугу: іди спати в іншу кімнату.
Неймовірно!
Чорт.
- Кейт. - Я зараз піду!
Дай мені 30 секунд, щоб знайти свої окуляри.
Я не можу зняти взуття.
Переклад субтитрів: Інеса Федорова