Utasításomra tegnap este a brit különleges erők
mindent megtettek, hogy Lenkovot őrizetbe vegyék.
Nicolnak annyi.
Minden képviselő bizalmatlansági levelet írt.
Ha a miniszterelnök nem távozik, rákényszerítjük.
Dennison bejelentheti a holnapi partin.
Nemet kellene mondani.
Megkértem, hogy ne járjon utána a Lenkov-merényletről szóló pletykáknak.
Tartozom neki.
Nem alelnökanyag.
Mert nem akarja, vagy nem menne neki?
Mindkettő.
Kedves házigazdák voltak. De most már elmennék.
Szerintem nem akar. Gyilkolásszák az embereket.
- Őrizetbe vesz? - Biztonságban tartom.
Üdvözlöm!
Hát ott van!
Meghívtak egy jobb buliba is, ha el tud képzelni ilyet.
Skócia. Eljönne velem?
Várjon pár napig! A támogatói visszatérnek.
- Nem kell. Mert megoldom egyedül. - A karrierjének annyi.
- Megéri. - Valójában nem.
Elnézést! Az ő kocsija jön előbb? Én negyedórája várok.
- Szálljon be, elvisszük. - Nem, köszönöm.
Félek a tűzijátéktól.
Sosem hallottam még ilyen szomorú dolgot. Jó, beszállok.
A DIPLOMATA
- Jaj, bocs! - Én bocs.
Menjen csak!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
- Ó, Carl fodrásznál volt. - Igen.
- Jó reggelt, uram! - Jó reggelt!
„Pompával és felvonulással kell megünnepelni!
Máglyákkal és tündöklő fényekkel!”
Jó reggelt!
Hölgyeim és uraim!
Alapító atyáink büszkék lehetnek ránk.
A schengeni övezet valamennyi nagykövete
tiporta Winfield gyepét.
Mielőtt beszökdécsel, Ms. Park beszélne önnel.
Ha nem bánja.
Egyáltalán nem bánom.
„Pompával és felvonulással kell megünnepelni!
Máglyákkal és tündöklő fényekkel!”
Ülj le!
Mást is leültetsz? Vagy csak az én magasságom zavar?
- És szintbe hoznál. - Stuart!
Most, hogy kipenderítettél, jó magasról fogok lenézni rád.
Hátha úgy helyreáll a méltóságom.
- Megnehezíted a dolgot. - Jó!
Megvetett úriemberként jogomban áll.
Nem örülsz, hogy már viccelődöm a dolgon?
Sajnálom.
Hát te elmebeteg vagy?
„Hazudnak ott az emberek. Mázlista, hogy a fickója gyanúsnak tűnik,
amikor hazudik. Rosszabb, ha őszintének tűnnek.”
Nem mondod!
„Az USA leszarja a demokráciát.
Előretolt bázisokat akar az európai hadszíntéren.”
Neked elmentek otthonról.
„A főnököm a végletekig nárcisztikus.
Azt hiszi magáról, hogy szocialista.”
Nem ezt mondtam.
Hadd ne kérjem el a felvételt!
Felvette?
Igen, így megy ez.
Hát ez... Meghallgattad?
- Igen. - Töröld le!
- Nem. - Most.
- Nem. - Szexvideót csináltál rólam!
Szerinted ezt az etikai hivatal benyeli?
Szexvideót?
- Videó volt? - A nővel?
- Te küldted! - Nem szexelni!
- Hogy az USA-ról beszélj neki részegen! - Túllőtt a célon.
Mi a fasz?
- Te haragszol? - Ez nem profi.
Ki? Én vagy Georgia?
Nem ez a neve.
Van mit kibogoznod agyilag.
Ez nem normális reakció egy szakításra.
Ellenőriztették velem, jól vagy-e, mert nem voltál önmagad.
Hű, vajon miért?
Az mindegy, miért.
Kiket toboroz Oroszország? Akiket felrobbantottak a hazájuk miatt.
Kate Wyler szerint úgy elkenődtem, hogy átállok az oroszokhoz?
Nem.
Billie Appiah szerint.
Mostanában... kiszámíthatatlanul viselkedtem.
Azt hiszem, valahol némi haragot érzek ön iránt
a Ronnie-val történtek miatt.
És ez megzavarja a munkámat.
Hihetetlenül gyűlöltem Halt. Nem kaptam levegőt.
Nagyjából mindenre süket voltam.
A meetingeken elvesztettem a fonalat, mert nem hallottam semmit.
Megérteném, ha el akarna menni.
Az ön helyében nem járnék be ide, hogy engem, majd Ronnie asztalát nézze.
Nem ön ölte meg.
Igen, tudom.
Ahogy nem Hal volt az, aki megölt egy Amir nevű embert.
És egy Paulette nevű lányt.
Mármint nem lány volt, hanem felnőtt nő, de...
olyan fiatal volt!
És úgy éreztük, hogy a gyerekeink. Tudja? Mindegyikük.
Ahogy önök is itt.
Minden nagykövetségen.
A házasságok nem élik túl egy gyermek halálát.
Hallel nekünk minden percben több száz gyerekünk van.
És néhányan közülük...
Hal azt mondaná: „Tisztában vannak a kockázattal.
Mi vagyunk a másik hadsereg. Ezt tudja, aki ezt bevállalja.”
Ez nem segít.
Szóval most ön én vagyok.
Én pedig Hal.
Nem így van.
Pedig de.
Egy ponton el kell döntenie, hogy összességében jó-e, amit teszünk.
Lehet, hogy nem.
Akkor döntenie kell. Megy vagy marad.
Mindkét döntést tiszteletben tartom.
De ha marad,
úgy kell tennie, mintha nem utálna.
Önmagával szemben is úgy kell tennie.
Ön ezt csinálja Hallel?
Nem. Még mindig gyűlölöm.
Akkor?
Az egy házasság, Stuart.
Ez meg nem az.
Beszélni akarok Meg Roylinnal.
Dennison le fog mondani.
Miért?
Ön a miniszterelnököt védi, amit megértek.
Én az országot védem.
Legyen bárhogy, a játszmának vége. Dennison a sajtóhoz fordul.
És mit mond? Hogy Nicol kilövette a saját hajóját?
- Igen. - Nem így volt.
Meg, hagyja ezt abba!
Igen, britek támadtak meg egy brit hajót.
Kormánytagok is részt vettek az akcióban.
- Nicol nem volt köztük! - Ne hazudjon a védelmében!
Skócia még mindig játszik. Ez elég nekik a függetlenségi mozgalom felélesztéséhez.
- Állítsa le Austint! - Állítsa le ön!
Mondja el, mi az igazság! Akkor nem neki kell.
Nem elég idős ahhoz, hogy megértse? Gőze sincs az igazságról.
Akkor magyarázza el!
A CIA-irodavezetőm mindjárt átadja önt a rendőrségnek.
Mindkettőnk érdekében áll, hogy önnel maradjak.
Akkor adjon több információt!
Az apró agyam nem tudná feldolgozni?
Nem lehet.
A lényegtelen dolgokba kapaszkodna. A lényeget nem hinné el.
Hűha!
Azt fogja gondolni, hogy kötelessége cselekedni.
Ön még új a posztján. Bizonyítani akarja majd,
hogy olvasta a használati utasítást.
És ha a férjemnek mondaná el?
Nem.
- Nem. - Mindig így szoktuk.
Általában én vizsgálom ki neki a dolgokat. Most ő jön.
Szerintem ez egy nem.
Aggódik, hogy úgy érzem, jelentenem kell. Halnek nincs állása.
- Nem kell jelentenie semmit. - Nemes szándék. Rossz ötlet.
Én tanítottam arra, hogy kételkedjen Halben.
- Igen. - Hát most ne tegye!
- Ez gyanúsan hangzik. - Az is.
A házasságunknak sok katasztrofális eleme van.
De ez az egyik varázstrükkje.
Talán túlreagálja a dolgot. Talán megint kijátszana minket.
De ez talán olyasmi, amiről jobb nem tudnunk.
Halnek nem kell tanúskodnia a kongresszus előtt, ha ez félremegy.
Nem fogja önnek elmondani?
- Nem. - Az ágyban suttogva se?
Nem. És nem kérdezek rá.
Három napja itt van,
és még nem mondott semmit egyikünknek sem.
Szóval hacsak nem vallatja vízzel, akkor vagy ez, vagy semmi.
Howard?
A követségre?
Itt nem teszi meg.
Akkor hol hajlandó rá őfelsége?
Nem tudom. A CIA által ellenőrzött helyen nem.
Elegem van már ebből a nőből.
Ha nem mond Halnek semmi használhatót,
adja át a rendőrségnek!
Üdv! Elnézést, lent voltam.
Stacy irodájában?
Aha.
Ha át akar költözni oda...
- Nem. - Stacy jó fej.
Wylernek dolgozom.
Igen. Én is.
És ideje úgy is tennünk.
Neil itt marad... mellettem.
Oké.
Kell majd neki egy íróasztal. Eddig az irodám előtt csövezett.
Megkaphatja Ronnie asztalát.
Köszönöm.
- Arra kér, szóljak neki én? - Nem.
- Vagy kísérjem oda? - Nem.
Majd megoldom.
Át kéne ülnie oda.
Az a vendégeknek van.
- Miért ő? - Fogd be!
Nem adhatja át a rendőrségnek.
Dennison nem távozhat, hogy bejelentse, a miniszterelnök rendelte el a csapást.
Trowbridge nem volt benne.
Ennyi?
Kormánytisztviselők igen. Ő nem.
- Ezt már mondta a nő. - Mást is mondott.
Például mit?
Tőle kell hallanod.
Az volt a dolog lényege, hogy ne tőle halljam!
Ja. Megteszem a részem.
Kiszűröm a sok szarságot, ami nem fontos, nem releváns.
Nem szükséges. Trowbridge nem volt benne.
Manipulál téged.
Nem hiszem.
Miért?
Más neveket is mondott.
Nem csak Grove-ét. Felsorolta... az összes nevet.
Nem igazán akarta elmondani, amit mondott.
Ez most más.
Megint kéne a kocsi.
Biztos benne?
Ezt a részt.
A másik rész nem számít.
Azt mondtam önöknek, hogy Grove felbérelte Roman Lenkovot,
hogy rendezzen támadást egy brit hajó ellen.
Nem Grove volt az.
Hanem én.
Folytassa!
Az HMS Courageous.
Úgy volt, hogy Lenkov tapadóaknákat használ.
Amik mágnesesek.
Az ember feltapasztja őket a hajótestre,
egy olyan helyre, ahol csekély kárt okoznak,
majd elslisszol, mielőtt felrobbannának.
Ez nem forradalmi ötlet. Hányszor fordult elő az Öbölben?
- Volt rá példa. - Többször is.
Kétméteres felületen meghajlítja a fémet.
És éktelen botrányt szít.
És ez volt a cél.
Skócia távozni akar. Az Egyesült Királyság szétesőben.
Oroszország előretör.
A demokrácia két kontinensen is ostrom alatt áll.
Valamit tenni kellett.
És ön ezt választotta?
Nem csak én. Voltak...
Koncentráljunk a lényegre, jó?
Két dolog nem a terv szerint ment.
Az első dolog, hogy nem voltak kéznél tapadóaknák.
Azt használták, amijük volt.
Egy kis hajóelhárító rakétát.
Normális esetben
ez egy nagyobbacska lyukat ütött volna, de ennyi.
A második dolog, hogy az HMS Courageousön sérült volt a csavartengely.
Hogy hozzáférjenek a tengelyhez, a legénységnek ki kellett ürítenie
az üzemanyag-tároló területet itt hátul, és a tartalék tartályokat
a fedélzet alatti hangárban kellett elhelyeznie... itt.
- A rakéta becsapódási helyén. - A rakéta 120 tonna gázolajat talált el.
Uramatyám!
Senkinek nem lett volna szabad megsérülnie, ahogy a bűnösök mondják.
Ez exponenciálisan nagyobb volt, mint amit terveztünk.
Kik azok a „mi”?
Ezt megkérdezhetem? Vagy ez már a tiltott rész?
A miniszterelnök nem.
Grove benne volt. Margaret is benne volt. Meg még egy Lenny Stendig nevű fickó.
Egy szélsőjobbos képviselő, akit nemigen tudtak a seggén tartani.
Mindannyian le voltunk sújtva.
De Grove pánikba esett.
Megkörnyékezte önt... ahogy azt öntől megtudtam.
Attól féltünk, hogy menedékjogot kér, és vallomást tesz.
Megkértem Stendiget, hogy csináljon valamit.
Csinált is.
Úgy volt, hogy beszél Grove-val.
- És belever némi tartást. - De más megoldást eszelt ki.
Amikor Grove találkozott önnel és az ön két emberével,
Stendig elhelyezett egy szerkezetet Merritt kocsijában.
Nicol erről nem tud semmit. Semmit.
Apró terv volt, amit a válságos állapot szült,
és minden félrement, ami félremehetett.
Én életem végéig bűnhődni fogok. De Nicolnak emiatt nem szabad megbuknia.
Ahogy az Egyesült Királyságnak és Austinnak sem szabad.
Austint meg kell fékezni!
Így élethűbb.
És ez csak egy része?
Ez a része számít.
Kisétálsz, és azt hiszed, Trowbridge ártatlan?
Aha.
- Ez a varázstrükk? - Ja.
Nem tetszik.
- Katie... - Nem Katie.
Ha itt tartjuk, az az én döntésem lesz. Többet kell tudnom.
Egyesek, akik többet tudtak, már halottak. Ön is erre vágyik?
Csak gondoljon bele...
Lehetséges, hogy Trowbridge soha nem is hallott róla.
Oké.
Akkor mondjuk el neki!
Igazából neki kéne elmondania.
Ha a fickó ártatlan,
és meghallja, hogy a kibaszott nagyi bombázta le a hajóját,
arra tuti reagálni fog.
Vagy tud hazudni, és megjátssza a reakciót.
Tudom, óvatos a telefonok lehallgatásával.
- Ez nem a heppem. - Kockázatos.
Nem mondja?
Két lehetőség van. Vagy ártatlan, és ez megdöbbenti majd,
vagy bűnös, és úgy tesz, mintha kiakadna. Akárhogy is...
Kimegy a szobából, és fogja a telefonját.
Ugye?
Ha ártatlan, kihívja a zsarukat.
Ha bűnös, az ügyvédjét hívja.
Elég lazán játszadoznak az állásommal. Az egész karrieremmel.
Sajnálom.
Nem lenne szabad.
Én kérek elnézést.
Nemet mond?
Hogy fogja majd kezelni Austint? Őt kell meggyőzni.
Nekem mondja? Segget csináltam előtte a számból,
amikor ön azt mondatta velem, hogy várjon egy napig!
Nem hagyhatja annyiban, csak mert civakodtak kicsit.
Meg fogja érteni.
Ő is követett el hibákat.
Valóban?
Ő egy nagyon jó ember.
Mi az?
Rendezvényre vagyok hivatalos ma este. Attól tartok, nincs sok időm.
A miniszterelnök meghívott minket Kate-tel Skóciába.
- Hallottam. - Kate örülne, ha eljönne.
Ezúttal nem... de köszönöm.
Muszáj eljönnie.
Pont úgy beszél, mint ő.
Ön azt tervezi, hogy holnap lemond. Szerintem várjon vele!
Jó abban, amit csinál,
és én ritkán mondok ilyet, de stratégának ergya.
Szóval egy profi tipp: amikor kukázni tervezi a karrierjét,
és gyilkossággal vádol egy miniszterelnököt, ami akár
egy birodalom összeomlásához is vezethet,
akkor aludjon rá egyet!
A hivatalba lépésem óta mindenre alszom egyet.
Végtére is ha a kígyó vesztét kívánja, le kell vágnia a fejét.
Jóságos ég!
Most már tényleg mennem kell. De köszönöm, hogy beugrott.
Figyeljen!
Jöjjön el Skóciába velem, Kate-tel és a miniszterelnökkel!
Tegye meg szívességből! Csak mert erre kérem.
És azt hiszem... igent fog mondani.
- Valóban? - Igen, valóban.
Mert tudom, és ön is tudja, hogy azon a napon, amikor felrobbantottak
az ön agyondicsőített városának utcáin, ön meg akarta dugni a feleségemet.
Akkor Skóciában!
Örömmel nézek elébe.
- Nagyon odaragadt. - Igen.
Ne mozogj!
Nem mozgok.
Csinálod inkább te?
Nem.
- Bassza meg! - Ennyi. Meg is van.
Kész.
Hogy néz ki?
- Jól. - Trutymós?
Nem.
Bevarasodott, ami jó.
Jó.
- Ne tapizd! - Nem tapizom.
- És ha Trowbridge nem hív senkit? - Mindenki felhív valakit.
Te hiszel a nőnek?
Hogy nem ekkorára tervezték?
- Az anyahajós dolgot? Nem tudom. - Kibaszott pszichopata ribanc!
Elég rendhagyóak az ötletei, az biztos.
- Mibe kerülhet egy ilyen? - A támadás?
- Úgy kábé. - Halvány fingom sincs.
Kérdezd meg tőle!
Csekket tuti nem írt.
Valakivel felhívatott valakit, és van egy bank a Seychelle-szigeteken.
Kabulban mibe fájna?
- Negyvenöt cent. - Most komolyan. Száz rongy?
Egy hajóelhárító rakéta?
Kevesebb.
- Szerinted nem pszichopata ribanc? - Nem tudom, mi. De a dolgok félremennek.
- Miért hiszel neki? - Talán nem hiszek.
Csak tetszik az ötlet, hogy kiderüljön, mi történt, bárhogy is volt.
Furán viselkedsz.
Van elég a cuccból két éjszakára Skóciában?
Talán elmondhatnád nekem, hogy mi a fasz folyik itt.
Azt, amit eddig kihagytál.
Állj le ezzel!
Talán nem baj, ha tudom.
Én nem csináltam ezt veled, amikor te titkoltad a dolgokat.
- Miért nem kérdeztél? - Bíztam benned.
Én nem bízom benned.
Mert nem. Te bízol magadban?
Szemétkedni kezdesz, mert nem kapod meg, ami kell?
Nem szemétség.
Szeretlek, de ennek más az alapja, nem a bizalom.
Ez talán nem újdonság.
Muszáj ennem valamit. Megfájdul tőled a fejem.
Jó napot! Felhoznák ma reggel Mr. Wyler reggelijét? Köszönöm.
Ez a teljes személyzet? Bentiek, kintiek, mindenki?
Ez mindenki. Igen.
Tudom, hogy remek munkát végeznek. Sajnálom.
- Ugyan! - A robbantás óta Washington...
- Persze. - Feszült volt.
A diplomáciai biztonságiak nem kockáztatnak.
Nos, nem probléma.
- Mióta is dolgozik itt? - Tizenhét éve.
„Oroszország felszólítja az ENSZ-t,
hogy ítélje el az orosz civil személy britek általi,
bírósági eljárás nélküli kivégzését.” Így említik Lenkovot.
- Csak pár perc, és itt lesznek. - Igen.
Beszéltem vele. A nagykövettel.
Említette neked?
Nem.
Bocsánatot kértem.
Mondtam, hogy összeszedem magam.
Megérti. Volt már ilyen helyzetben.
Szuper!
- Mit mondtál Billie-nek? - Még nem beszéltünk.
- És ha beszéltek, mit mondasz majd? - Nem tudom.
- Megkapja a felvételt? - Ez nem így működik.
Akkor mondd el, hogy működik!
Hogy adod ezt elő valakinek, aki jó barátom, és 25 éve a kollégám?
Hibát követtem el, oké?
Billie megkért, derítsem ki, hogy jól vagy-e.
Mert csak hogy tisztázzuk, nem úgy viselkedtél, mint aki jól van.
De arra nem kért meg, hogy...
Tudod.
- Lépre csalj. - Ne mondd ezt!
Mi a szakkifejezés
egy külügyessel szembeni szexuális alapú hírszerzési akcióra?
Épp bocsánatot kérek. Kivárnád, míg befejezem?
A szakkifejezés az, hogy nem kéne ilyet tennem.
Hiba volt.
Mindketten hibázunk néha.
A szakítás hiba volt?
- Nem akarok folyton ezen perlekedni. - Szerintem sose perlekedtünk ezen.
Csak közölted, én meg álltam, mint akit fejbe somtak egy teniszütővel.
Itt leszek, ha a nagykövet keres.
Üdvözlöm önöket!
- Hát ideértek! - Igen!
Micsoda gyönyörű útvonal!
A miniszterelnök épp az HMS Courageousön elesettek
egyikének családjával találkozik.
Mindenki szeretné megköszönni neki, hogy kezelte a Lenkov-helyzetet.
Hát persze.
Hű!
Mindenki választhat egyet! Bajvívunk a vacsoráért.
Jól hangzik!
Beszélnem kell vele.
Jöjjön!
- Csak tudni akartam, hogy ön... - Mindent felvesznek.
A kicsi lány bepoloskázta a helyet.
Bármit mond, azt a CIA-nek mondja.
- Bilaterális megállapodásról tárgyalunk? - Igen. Kávé mellett.
A sajtó ezt bi-latténak hívja, amit mi nem támogatunk.
- Ez okos húzás. - Randall nem okos.
Félreérthette, amit mondott.
Hogy vannak McCullochék?
Megtörtek.
Hálásak.
- A fiuk... - Daniel.
Az HMS Courageousön veszett oda.
- Csak 21 volt. - Biztosan...
Beszélni kell a családokkal.
Nem mondhatják azt: „Kösz, hogy kinyírta.” Az egész ENSZ rám szállt.
Jó, miről maradtam le?
A napirendről.
Fotók, aztán még több fotó. Maga, én meg Jemma Dowdy.
Doud.
- Doud. Jemma Doud. - Az első miniszter.
- Igen. - Attól tartok, ezt benéztem.
Ma reggel elvitt egy juhfarmra, amit két... rendkívül rátermett nő vezet.
És én kellő tisztelettel végignéztem egy birkanyírást,
benéztem a farm boltjába,
ahol báránybőr papucsok, kabátok és muffok kaphatók.
Megjegyezném, hogy nem nevettem,
de egyetlen férfi sem tudná megállni, hogy felfelé görbüljön a szája,
ha két terebélyes nővel állna szemben, akik a gyapjas muffjaikat árulják.
Egek!
Az első miniszter... mondhatni, megsértődött.
De ön majd megvigasztalja. Megvan hozzá a tehetsége.
Igyekszem.
Néha visszaüt a dolog.
Lehengerlő a személyisége. Ez hasznos.
Megkérdezte?
Még nem.
- Tíz perccel ezelőtt kellett volna. - Segíthetünk valamiben?
Igen. A ma estét illetően.
Az első miniszter
üdvözölné pár szóval a miniszterelnököt, önt és a külügyminisztert.
- Tudjuk, hogy nagyon hálás azért... - Várjunk, mi?
Azt mondtam, hogy ő,
és egész Skócia hálás azért, hogy megvédte a hazát.
- A külügyminiszter? - Igen.
- Kié? - A miénk.
- Miért? - Hogy miért?
Igen, mi a retkes faszért?
A megbeszélés jellegét tekintve észszerű volt bevonni.
- Igen? - Igen.
- Hát nem az. Vegyék le a listáról! - Én hívtam meg.
- Csodálatos. - Sajnálom, de...
Mi hívtuk meg. A nagykövetség kérésére jön el a tárgyalásokra.
És a vacsorára.
Igen. Ez igen derék.
Lakassák jól, és szállásolják el! Továbbléphetnénk?
- Ha ez baj... - A baj az, hogy nem léphetünk tovább.
- Randall? - Hogyne.
Randall most hadovál egy kicsit.
Végül megkéri, hogy beszéljen a nevünkben az első miniszterrel.
Amire a köszöntőjeként utalnak, az egy sor követelés lesz,
amivel meg akar pumpolni,
mert úgy véli, hogy majd bőkezű kedvemben leszek.
Mondja meg neki, hogy jobban örülnénk, ha hálát adna Istennek, nekem, és befogná!
Szívesen beszélek vele.
Elnézést, uram. Egy pillanat!
- Ő... - Igen. Az első miniszter.
Mutassa Beckynek! Hadd tudja, hogy még élek!
- Ő az? - Igen.
Készen áll rám?
Ó, azt meghiszem!
Van a városban bolt? Ajándékbolt vagy...
Hogyne. Mrs. Wilson boltja. Balról a harmadik ház a túloldalon.
Szüksége van valamire?
Ó, csak járok egyet, veszek pár képeslapot.
Nem akarok láb alatt lenni.
Talán célszerűbb, ha a kerti kijáratot használja.
Megmutathatom?
- Hogyne. - Erre!
Valaki másnak kéne őt bevinnie.
Hal megoldja.
- Miért? - Engem rühell, mert elhívtam Dennisont.
- Elnézést kért? - Kevés sikerrel.
Tegye meg újra!
Ennek nem mehet neki dühösen.
Lemondhatja a vacsorát. Késhet egy órát.
Aztán sokkal nehezebb és kínosabb lesz betessékelni.
Doud szétrúgja a seggét a köszöntőjében.
A vacsorán azt mond, amit akar. Előtte nem.
- A köszöntő a koktéloknál van. - Nem, ott nincs szemétkedés.
Megjött Doud. Egy zérókibocsátás-csoporttal tárgyal.
Elcsípi, mielőtt elkezdődik?
Aha.
- Minden oké? - Igen.
Mintha aggódna.
Nyugi, boldogul.
Jó napot!
- Asszonyom, elnézést! Elnyomom. - Szívja el! Szeretem az illatát.
- Ön dohányzik? - Nem.
Én sem. Csak ha valaki meghal.
Ki halt meg?
- Azt hiszem, én. - Kemény hét ez.
Megtisztelő, hogy megismerhetem. Régóta vártam rá.
Ez kölcsönös.
Kedvességből mondja, de én tényleg alig vártam.
Ön és én évekkel ezelőtt részt vettünk egy NPT-konferencián.
Egy küldöttnek dolgoztam ott,
aki három nap munkáját kukázta egy egysoros állásfoglalással.
Félő volt, hogy igazi dulakodás tör ki.
A holland delegáció elállta az utat. Alig bírtam kikísérni az idiótát.
Mire ön, az apró kislány a sarokban, elkezdett kiabálni.
- „Víz!” - Víz! Hát emlékszik!
Nem. Néha csinálok ilyet.
Rendszeresen?
Ha elfajulnak a dolgok.
Ugyanazt a hangszínt használja, mintha tüzet kiáltana.
Ugyanannyi szótag, de nem jelent semmit,
ezért mindenki lefagy és körülnéz.
- Lelassítja az eseményeket. - Így volt.
Szóval szólítottak minket?
Nem, szerintem van még pár percünk.
Tökéletes.
Ma mindketten beszédet mondunk. Szeretné kezdeni?
- Ön szeretné? - Nem kifejezetten.
- Gyáva nyúl? - Igen!
Akkor kezdem én.
Nézzük át a jegyzeteket, nehogy ugyanazt a viccet mondjuk?
Van ilyen?
Biztos nincs.
De nem akarjuk a miniszterelnököt ugyanazért méltatni.
Álmában lelőni egy oroszt...
Azt mondták, mindkét beszéd egyperces.
Nem lep meg.
Hosszabban akart beszélni?
Eltarthat egy ideig, míg teljes terjedelmében kifejtem
a miniszterelnök iránti rajongásomat.
A desszert közben kifejtheti.
Trowbridge után az öné az utolsó szó.
Az ő beszéde után mindenki bealszik.
Az Egyesült Államok szeretné, hogy a megjegyzéseink azt tükrözzék...
Hogy Trowbridge popóját nyaldosom.
Igen.
Holnap rátérhetünk az árplafonokra és az export visszaesésére.
A függetlenségi mozgalom témáját hanyagolnám.
Arra nem térnék vissza.
Ilyen körülmények között beleegyeznénk a függetlenségi népszavazás eltörlésébe.
Az én országom nem támogatja ebben. És sajnos az öné sem.
Ha hinne a szavazás sikerében, elrendelné.
Sajnálom. Tudom, hogy ez frusztráló.
- Mondja, hogy „tűz”! - A szót?
Tűz.
Egy szótag.
Tűz.
Szerintem kettő.
Talán nyelvjárásfüggő.
Igen. Azt hiszem. Az én országomban kettő.
Igen. De nem az ön országában vagyunk, ugye?
Hanem az enyémben.
- Helló! - Üdv! Hogy van?
- Az ott egy telefon? Elviszem. Köszönöm. - SIM-kártyát kér?
Megköszönném.
- Árulnak képeslapokat? - Igen. Ön mögött vannak.
Bújj be!
- Köszönöm. - Szívesen.
Beszéltem Douddal.
Örömmel tartja a megjegyzéseit könnyed, udvarias szinten.
Pompás.
Sajnálom, ha túlzás volt, hogy elhívtam a külügyminisztert.
Gondoltam, ha a kereskedelemről lesz...
Ön is benne volt?
- Miben? - A puccsban.
Nem tudom, mire gondol.
El akart távolítani a hivatalomból.
Austin.
Sőt, azt akarta, hogy magamtól távozzak.
Erről nem tudtam.
Vasvillás csőcseléket toborzott rá.
- Ez nem rá vall. - Nem arra a Dennisonra, akit jól ismer.
A barátjára.
Azt nem tudom, hogy barát-e. Az biztos, hogy szövetséges.
Ezt hogy értsem?
Ha egy új országban landolsz, öt perced van megvetni a lábad.
Ahhoz a fickóhoz mész, aki mélabús és bizonytalan.
Ugye hogy az?
Totál bizonytalan.
Pedig okos fickó. Szomorú ez.
Szerintem igazán nem kéne, tudja...
Pocskondiáznom?
Hatékonyabbak lennének.
- Ezt ő mondta? - Senkinek sem kellett szólnia.
- Nem titkolja az érzéseit. - Pedig de. Ez benne a tragikus.
A savas düh, amit rázúdítanék, csak ízelítő abból,
ami valójában bennem van.
Mert ön az, aki totál bizonytalan.
Ön pedig szikár és tenyérbemászó.
Köszönöm.
Tenyérbemászó?
- Könyörtelenül idegesítő. - Ez fair.
Hátborzongató.
Értem. Igen.
Mint amikor valami masina elavul, és alig hallhatóan nyöszörög.
Jó, elég!
Fiúk! Sosem tudják, mikor kell abbahagyni.
Ön nyert. Igazán nem kell így viselkednie.
Megmentette a királyságot. Mindenki imádja.
És még mindig megmagyarázhatatlanul bizonytalan.
Ez ön ellen fordítja majd az embereket.
Nagy kár.
Tényleg az.
Nem ismerek önnél gyorsabb észjárású embert, kivéve...
Nos...
Mi?
Köszönöm, uram.
Kivéve?
A férjemet.
- Újabban gyakran tesszük ezt. - Az irodavezetőt uszítottad rám.
- Gondoltam, szólok, hogy jól vagyok. - Tényleg?
- Ja. Elnézést kértem a nagykövettől. - Felrobbantottak az utcán.
Más melóban ez feljogosítana arra, hogy seggfej legyél pár hétig.
Mi nem érünk rá.
Ez Ronnie-ról szólt, nem rólam. Lassan feldolgozom.
- Sosem fogod túltenni magad rajta. - Igazad van. Nem, de igyekszem.
Stewie!
Azt mondtam, nem alelnökanyag. De ez nem igaz.
Szóval alelnökanyag?
Igaza volt Irán kapcsán.
Megakadályozta a háborút az Öbölnél.
Kiszedte Lenkov címét a ruszkikból. Trowbridge nem mozdul nélküle.
Azért küldted ide, hogy szomorúan nézzen. Minden várakozást felülmúlt.
Bizonyítani akarod, hogy jó katona vagy.
Bomba robbant a férje pofájába.
Meghalt egy 28 éves ember.
Volt pár necces döntése, de a legtöbben visszaléptek volna.
Nagyon odatette magát, Billie.
Nem pont ez kell nekünk?
Üdv! Igen, adnék egy számot.
Érdekelne, tud-e listát készíteni a nemzetközi hívásokról.
Szarházi!
Hogy ment hogyishívjákkal?
Nagyszerű nő. Igazán hiteles személy.
Hatékonyak lehetnénk együtt.
- Mármint tényleg. - Remek.
Szerinte a miniszterelnök strómanja vagyok.
Ami igaz is.
Biztosan megérti.
Szerintem nem.
Azt hisszük, hogy majd a rosszfiúk barátai leszünk,
és rájuk erőltetjük az akaratunkat. Pedig csak barátkozunk velük, és ennyi.
Van bármi mondanivalója?
Nincs.
Mi van?
Tudja, a tornyok azért magasak,
hogy beláthassuk belőlük az egész birtokot.
- Egy toronyban töltötte a napot? - Ön meg az erdőben telefonált.
Felhívtam valakit.
És kurvára ne kérdezd, kit, mert nem mondom el!
Nem magamtól jöttem el erre a szarra. Ti kértétek, hogy itt legyek.
Szóval...
- Mi a gond? - Nem tudom.
Van bármi gond?
Értem önt.
Látom, hogy aggódik.
Nem baszom át a palánkon.
És őt sem. Meg a szabadság országát sem.
Nem tetszik ez nekem.
Azt megértem.
Kösz.
Koktélok a szalonban. Vacsora a bálteremben.
Az étkezőt megterítik a reggelihez, aztán üres lesz.
Ez a szolgálati lépcső az étkező előtti folyosóra vezet.
Így könnyű lesz ki- és bejutnia.
Amint odaér,
a nagykövet beküldi a miniszterelnököt, és elmegy.
- És ha benyitnak? - Az embereim ott lesznek.
- De utána nem? - De, utána is.
Lesznek embereim itt és itt. Így amikor a miniszterelnök távozik,
esélyesebb, hogy kimegy, összekapja a gondolatait, és telefonál.
Hol van Austin?
Húsz perc múlva itt lesz.
A szobát bepoloskázták. Mindent látni és hallani fogunk.
És Austin is. Ez a lényeg.
Teszünk róla, hogy mindent halljon.
Koktélozzon csak lazán!
Külügyminiszter úr!
Egyértelművé tenném,
hogy az ön kedvéért jöttem, nem Nicol kedvéért.
És nagyon hálás is vagyok.
Nem fogok beolvadni a behízelgő díszkíséretébe.
- Vettem. - Nagykövet asszony...
Sürget az idő. Intézhetjük ezt menet közben?
- Menjen vele! - Miért?
Megtenné, kérem?
Uram, sietnünk kell.
...és hasonlókkal, de ha arra van szükség...
Köszönöm!
...nem fél odavágni.
Vékony bőrre, izzadó tenyerekre és nagy jajveszékelésre számítottak.
Amit kaptak, az bizonyára halálra sokkolta őket.
Mi, akik az oroszokkal közös tengeri útvonalakon közlekedünk, örülünk,
hogy Moszkva mostantól alaposan és kétszer is meggondolja,
hogy ujjat húzzon-e Nicol Trowbridge-dzsel.
- Igen! - Egészségünkre!
Puszta kézzel, ha kell.
Minden kamerát látok?
Igen.
- Uram, ha leülne Miss Park mellé. - Maga mi a jó istent...
Jó estét, uram! Van neki fejhallgatónk?
Ön itt lesz. A miniszterelnököt ültesse oda!
Mondja el, amit kell, aztán menjen ki! Én ott leszek. Kiviszem a furgonhoz.
Jól van?
Távozzon, kérem!
Olyan keserű a nő, hogy majd leharapja a nyelvét.
- Mit ígért neki? - Készpénzt.
- Tényleg? - Nem.
- Tudja, mit mondott nekem? - Mit?
Hogy ön a legokosabb ember, akit ismert, amíg nem találkozott velem.
- Ezt mondtam én? - Elhiszem.
Bírja az akcentust. Nem fair.
- Felszínesnek tartja. - Az vagyok.
- Elrabolhatom egy percre? - Vigyázzon!
- Megszököm vele. - Ez borzasztóan kínos, nem?
Ez rendben volt, ugye? Doud.
Megfenyegette?
Nem. Azt talán említettem neki, hogy átgondolná az árplafont.
Nem fogom.
Csak el kell olvasnia az ajánlatát, és közölnie, hogy megfontolja.
Ezért polírozta oly odaadón a segglyukamat?
Nem. Szerintem kedveli a segglyukát.
Le kéne mondania. Függetlenséget ígért a gyapjas törzsének.
Ezen kívül nem nyújthat semmit.
Hát veled meg mi a fasz volt?
Minden rendben van.
- Magunkra hagyna minket egy percre? - Persze.
Jól vagy?
Ülj le, és hallgass el!
Töltöttem neked vizet. Szerintem idd meg!
- Feldúlod az országot? - Hallgass!
Mocskos ribanc vagy!
Mindent megoldottam nélküled is.
Skócia visszatért. Nem lesz újabb népszavazás.
Hódító hősként üdvözöltek, aki Lenkov karóra tűzött fejével menetel.
Inkább hallgassak el?
Te jó srác vagy, Nicol.
Bátrabb vagy, mint gondoltam.
Ez nem lesz egyszerű.
A robbantás az anyahajónkon megtévesztő akció volt.
Skócia már úton volt kifelé. Nem hittek benned.
Ha elmondtam volna neked,
harciaskodtál volna, és elüldözted volna őket.
Hát felbéreltem egy csapatot, hogy zavart keltsen,
és okot adjon neked, hogy gyeplőt ragadj.
Az ország egyesítése céljából. És így tettél.
A cél némi csetepaté volt, nem vérfürdő.
De balul sült el.
És én fogok bűnhődni érte, nem te.
Mit csináltál?
Én bíztam meg Lenkov csapatát, hogy robbanószerkezetet tegyen a hajónkra.
Nem a terv szerint alakult.
Az ár borzalmas volt.
De a királyság így sértetlen marad. És ez volt a legfontosabb szempont.
Te kibaszott szörnyeteg! Szörnyeteg vagy!
- Nicol! - Uram!
- Te szörnyeteg! - Hagyja!
Nicol!
Engedje el, uram!
Uram! Nyugodjon meg!
- Ő ölte meg őket! Ő volt az! - Asszonyom!
- Jól van? - Elég!
- Ő ölte meg őket! - Uram, nyugalom!
Hall engem? Asszonyom, hallja a hangomat?
Mi a fasz van vele? Ültessék fel!
Az elsősegélydobozt!
Keljen fel!
Asszonyom, nézzen rám! Tudnom kell, hogy jól van-e!
A feliratot fordította: Büki Gabriella