I går kveld tok britiske spesialstyrker
alle mulige skritt for å arrestere Roman Lenkov.
Nicol er ferdig.
De har alle skrevet et mistillitsbrev.
Hvis statsministeren ikke går av, tvinger vi ham ut.
Dennison kan ta samtalen på festen vår.
Svaret burde være nei.
Jeg ba ham vente med å etterforske attentatryktene.
Jeg skylder ham det.
Hun er ikke VP.
Vil hun ikke, eller kan hun ikke?
Begge deler.
Dere har vært gjestfrie. Jeg vil gjerne dra nå.
Jeg tror ikke du vil det. Folk blir drept.
- Er jeg anholdt? - Jeg holder deg trygg.
- Velkommen. - Der er hun.
Jeg er invitert til en enda flottere fest en denne.
Skottland. Vil du bli med?
Gi det noen dager. De kommer tilbake.
- Unødvendig. Jeg gjør det alene. - Det vil ende karrieren din.
- Det er det verdt. - Nei.
Kommer hans bil først? Jeg har ventet i 15 minutter.
- Vi setter deg av. - Nei, takk.
Jeg er redd for fyrverkeri.
Det er det tristeste jeg har hørt. Jeg setter meg i bilen.
- Beklager. Vær så god. - Nei, beklager.
- God morgen! - God morgen.
- Carl har klippet seg. - Ja.
- God morgen, sir. - God morgen.
"Det skal bli høytidelig med pomp og prakt.
Med bål og lys."
God morgen.
Mine damer og herrer, vi gjorde våre grunnlovsfedre stolte.
Samtlige Schengen-ambassadører festet på Winfield-plenen.
Før du hopper helt inn, Ms. Park vil treffe deg. Hvis det er ok.
Det er selvsagt ok.
"Det skal bli høytidelig med pomp og prakt.
Med bål og lys."
Sett deg.
Ber du alle om å sitte? Eller er det en høydegreie?
- For å utjevne ting. - Stuart.
Nå som du dumpet meg, skal jeg se ned på deg fra høyden.
Se om det gjenoppretter min verdighet.
- Du gjør det verre. - Bra!
Det er min rett som en såret mann.
Er du ikke glad for at jeg kan tøyse nå?
Beklager.
Hva slags syk jævel er du?
"De juger der. Flaks for deg at fyren din ser suspekt ut når han lyver.
- Det er verre når de ser ærlige ut." - Nei.
"USA gir faen i demokratiet.
Vi vil bare ha baser i Europa."
Du er gal.
"Sjefen min er en grotesk narsissist. Hun tror hun er sosialist."
Jeg sa ikke det.
Ikke få meg til å spille opptaket.
- Tok hun det opp? - Sånn funker det.
Hørte du på det?
- Ja. - Slett det.
- Nei. - Nå.
Nei.
Du lagde en sexvideo. Tror du etikkontoret godtar det?
Sexvideo?
- Var det video? - Med henne?
- Du sendte henne! - For å skjenke deg og snakke om USA!
Hun overpresterer.
Hva faen?
- Er du sint? - Det er uprofesjonelt.
Hvem? Meg eller Georgia?
Hun heter ikke det.
Du har noe å ordne opp i.
Dette er ikke en normal reaksjon på et brudd.
Jeg ble bedt om å sjekke om du er ok, du oppfører deg ikke som deg selv.
- Mon tro hvorfor. - Det spiller ingen rolle.
Hvem tror du Russland rekrutterer? Folk som har blitt skada for landet sitt.
Tror Kate at jeg er så bitter at russerne får slå kloa i meg?
Nei.
Billie Appiah tror det.
Jeg har oppført meg uberegnelig.
Jeg tror jeg bærer nag over det som skjedde med Ronnie mot deg.
Og det forstyrrer arbeidet mitt.
Jeg hatet Hal så mye. Jeg fikk ikke puste.
Jeg kunne ikke høre noe.
Jeg mistet tråden i møter for jeg hørte ingenting.
Jeg forstår deg om du vil dra.
Jeg hadde ikke villet se meg og gå forbi Ronnies pult hver dag.
Du drepte ikke Ronnie.
Nei, jeg vet det.
Og Hal drepte ikke denne søte mannen som het Amir.
Og ei jente som het Paulette.
Hun var ikke ei jente, hun var en kvinne, men...
Hun var så ung.
Og de føltes som barna våre.
Alle sammen.
Alle dere.
På hver ambassade.
Ekteskap overlever ikke et barns død.
Hal og jeg har hundrevis av barn til enhver tid.
Og noen av dem...
Hal ville sagt: "De forstår risikoen.
Vi kalles Den andre hæren. Folk vet det når de tar jobben."
Det hjelper ikke.
Så nå er du meg.
Og jeg er Hal.
Du er ikke det.
På en måte.
På et tidspunkt må du bestemme deg om vi fungerer bra sammen.
Kanskje ikke.
Og så tar du et valg. Inn eller ut.
Jeg respekterer begge valgene.
Men hvis du blir,
må du late som du ikke hater meg.
Også overfor deg selv.
Gjør du det med Hal?
Nei, jeg hater ham fortsatt.
Vel?
Det er et ekteskap. Dette er ikke det.
Jeg vil treffe Meg Roylin.
Dennison går av.
Hvorfor det?
Du beskytter statsministeren, noe jeg kan forstå.
Jeg beskytter landet.
Uansett hva det er, er det over. Dennison går til pressen.
For å si hva? At Nicol angrep sitt eget skip?
- Ja. - Han gjorde ikke det.
Meg, dette må ta slutt.
Ja, det var et britisk angrep på et britisk skip.
Ja, regjeringsmedlemmer var involvert.
- Nicol var ikke blant dem! - Du må slutte å lyve for ham.
Skottland er fortsatt i spill.
De gjenoppliver løsrivelsesbevegelsen.
- Du må stoppe Austin. - Stopp ham du!
Fortell sannheten! Da må ikke han gjøre det.
Er du ikke gammel nok til å forstå? Du vet ikke hva som er sant.
Så forklar det.
Stasjonssjefen skal gi deg til politiet.
Det er i begges interesse at jeg blir her.
Da trenger jeg informasjon.
- Hva, takler ikke hjernen min det? - Nei.
Du henger deg opp i det som ikke betyr noe.
Du vil tro at det er ditt ansvar å handle.
Du er ny i stillingen. Du vil bevise at du har lest stillingsinstruksen.
Vil du si det til mannen min?
- Nei. - Vi gjør dette hele tiden.
Vanligvis sjekker jeg ting for ham. Nå er det hans tur.
Det er et nei.
Hun er redd jeg vil rapportere det. Han trenger ikke å rapportere noe.
Gode intensjoner. Dårlig idé.
Jeg lærte deg å være skeptisk til Hal.
- Ja. - Jeg ber deg om å la være.
- Det høres rart ut. - Ja.
Mye er katastrofalt i ekteskapet mitt. Men dette er et av dets magiske triks.
Kanskje hun overreagerer. Kanskje hun lurer oss igjen.
Men kanskje dette er noe vi ikke burde vite om.
Hal trenger ikke å vitne foran Kongressen hvis det går galt.
Kommer han ikke til å si det?
- Nei. - Hviske i senga?
Nei, og jeg spør ikke.
Tre dager har gått.
Og hun har ikke sagt noe til noen av oss.
Med mindre vanntortur er planen, er dette løsningen.
Howard?
Til ambassaden?
Hun gjør det ikke her.
Hvor vil Hennes Høyhet gjøre det?
Jeg vet ikke, men ikke i et CIA- anlegg.
Jeg er lei av denne kvinnen.
Hvis hun ikke forteller ham noe som endrer dette, gi henne til politiet.
Hei. Beklager, jeg var nede.
Stacys kontor?
Ja.
Hvis du vil flytte dit...
- Nei. Jeg jobber for ambassadøren. - Stacy er flott.
Ja. Jeg også.
Vi må begge oppføre oss sånn.
Neil blir hos meg.
Ok.
Han trenger et skrivebord. Han har campet utenfor kontoret mitt.
Han kan sitte ved Ronnies pult.
Takk.
- Ber du meg si det? - Nei.
- Eller følge ham? - Nei.
Jeg ordner det.
Du burde sitte der borte.
Det er for gjester.
- Hvorfor ham? - Hold kjeft.
Du kan ikke gi henne til politiet.
Dennison kan ikke kunngjøre at statsministeren beordret angrepet.
Trowbridge var ikke involvert.
Var det alt?
Myndighetene, ja, men ikke ham.
- Hun har sagt det før. - Hun sier mer.
Hva da?
- Dere må høre det fra henne. - Poenget var å ikke høre det fra henne.
Jeg gjør min del. Jeg siler ut det som ikke er viktig.
Trowbridge var ikke involvert.
Hun lurer deg.
Jeg tror ikke det.
- Hvorfor det? - Hun nevner andre navn.
Ikke bare Grove. Hun nevner alle navnene.
Hun ville ikke fortelle meg det.
Det er annerledes.
Jeg trenger bilen igjen.
- Er du sikker? - Ja.
Denne delen.
Den andre er unødvendig.
Jeg sa at Grove hyrte Roman Lenkov for å iscenesette et angrep på skipet.
Grove hyrte ham ikke.
Jeg gjorde det.
Fortsett.
HMS Courageous.
Lenkov skulle bruke limpet. Det er magnetiske miner.
Man setter dem på skroget, på et sted hvor de vil gjøre liten skade,
og forlater åstedet før de eksploderer.
Dette er ikke revolusjonerende. Det har skjedd flere ganger i Persiabukta.
- Det har skjedd. - Mer enn én gang.
Det forårsaker to meter med bøyd metall.
Og svært mye raseri.
Som var poenget.
Skottlands frigjøring.
Storbritannia i oppløsning. Russlands aggresjon.
Demokratiet under angrep på to kontinenter.
Noe måtte gjøres.
Og du valgte dette?
Jeg er ikke den eneste. Det...
La oss holde fokus.
To ting gikk ikke etter planen.
Det første, de fikk ikke tak i limpet. Så de brukte det de fikk tak i.
Et lite sjømålsmissil.
Under normale omstendigheter, ville det kun forårsaket et lite hull.
Det andre, HMS Courageous hadde en skadet propellaksel.
For å få tilgang til sjakten
måtte mannskapet tømme drivstofflageret her
og plasser reservetankene i en hangar under dekk, her.
Der missilet traff.
Missilet traff 120 tonn diesel.
Herregud.
Ingen skulle bli skadet, som de skyldige alltid sier.
- Dette ble mye større enn det vi planla. - Hvem er vi?
Får jeg spørre?
Eller er det den hemmelige delen?
Ikke statsministeren.
Grove var involvert. Hun var involvert. Og en fyr som heter Lenny Stendig.
En høyreekstrem MP som de hadde problemer med å kontrollere.
Vi var knust.
Men Grove fikk panikk.
Han kontaktet deg, du fortalte meg om det.
Vi var redde for at han skulle be om asyl og tilstå.
Jeg ba Stendig om å gjøre noe.
Det gjorde han.
Han skulle snakke med Grove. Tøffe ham opp litt.
Han kom på en annen løsning.
Da Grove møtte deg og dine to ansatte,
hadde Stendig plassert en innretning i Merritts bil.
Nicol vet ingenting om dette. Ingenting.
Det var en liten plan klekket ut i krise.
Og alt som kunne gå galt, gikk galt.
Jeg vil bli straffet for dette livet ut. Men Nicol burde ikke lide for det.
Storbritannia burde ikke lide for det, ikke Austin heller.
Austin må holde sin posisjon!
Mer nøyaktig.
Det er bare en del av det?
Det som betyr noe.
- Og du tror Trowbridge er uskyldig? - Ja.
- Er dette systemet? - Ja.
- Jeg misliker det. Nei. - Katie...
Hvis vi beholder henne, er det mitt valg. Jeg må vite mer.
Folk som visste mer, er døde.
Vil du bli en av dem?
Tenk over det.
Det er mulig at Trowbridge aldri har hørt om dette.
Ok.
La oss si det til ham.
Hun burde fortelle ham det.
Hvis fyren er uskyldig, og han hører at bestemor bombet skipet hans,
vil han ha en reaksjon.
Eller så faker han en reaksjon.
Du misliker å avlytte noens telefon.
- Det er ille. - Risikabelt.
Tror du?
To ting kan skje, han er uskyldig og reagerer heftig,
eller så er han skyldig og spiller uskyldig. Uansett...
Han forlater rommet og ringer noen.
Ikke sant?
Hvis han er uskyldig, ringer han politiet. Eller så ringer han advokaten sin.
Dere setter karrieren min på spill.
Unnskyld.
Dette er feil.
Unnskyld.
Er det et nei?
Hvordan skal du styre Austin? Det er han som må overbevises.
Ser du på meg? Min troverdighet ble rasert da du fikk meg til å be ham vente en dag.
Du kan ikke gi opp bare fordi dere har kranglet.
Han vil forstå.
Han har også gjort feil.
Har han?
Han er en svært god mann.
Hva?
Jeg har et arrangement i kveld. Jeg er redd jeg har dårlig tid.
Statsministeren har invitert Kate og meg til Skottland.
- Jeg hørte det. - Kate ber deg bli med.
Ikke denne gangen, men takk.
Du må.
Du høres helt ut som henne.
Du tror du skal slutte i morgen. Jeg syns du bør vente.
Du er flink til dette, men du er en elendig strateg.
Eksperttips,
når du skal ødelegge karrieren din og anklage en statsminister for drap,
utfallet kan være slutten på et imperium,
gi det en dag til.
Jeg har gitt det en dag til siden jeg tiltrådte.
Til syvende og sist må man kutte hodet av slangen.
Herregud.
Jeg må virkelig gå. Men takk for at du stakk innom.
Hør her.
Du blir med meg, Kate og statsministeren til Skottland.
Bare fordi jeg spør.
Og jeg tror du kommer til å si ja.
- Gjør du? - Ja.
For jeg vet, og du vet, at den dagen jeg ble skadet
på gaten i din oppskrytte by, planla du å knulle kona mi.
Ses i Skottland.
Jeg gleder meg.
- Den sitter fast. - Ja.
- Ikke rør deg! - Jeg gjør ikke det.
- Vil du gjøre det? - Nei.
- Faen! - Det var det. Det er gjort.
Ferdig.
Hvordan ser det ut?
Bra.
- Klissete? - Nei.
Skorpete, som er bra.
- Ikke rør. - Jeg gjør ikke det.
- Hva om Trowbridge ikke ringer noen? - Alle gjør det.
Tror du på henne?
At det ikke skulle være så stort?
- Skipet? Jeg vet ikke. - Jævla sinnssyke hurpe.
Hun tenker utenfor boksen. Det er sikkert.
- Hva koster noe sånt? - Angrepet?
- Sånn ca. - Jeg aner ikke.
Spør henne.
Hun skrev ikke en sjekk.
Hun ba noen ringe noen, og det er en bank på Seychellene.
Hva er prisen i Kabul?
- Førtifem cent. - Seriøst. Hundre tusen?
For et sjømålsmissil?
Mindre.
- Tror du ikke at hun er sinnssyk? - Jeg vet ikke. Men ting går galt.
- Tror du henne? - Kanskje ikke.
Jeg liker tanken på å finne det ut på en eller annen måte.
Du er rar.
Har vi nok av disse for to netter?
Du. Kanskje du forteller meg hva faen som faktisk foregår.
Den delen du utelot.
- Slutt. - Kanskje det er greit at jeg vet det.
Jeg gjorde ikke dette mot deg da du holdt ting skjult.
Hvorfor spurte du aldri?
- Tillit. - Det har ikke jeg.
Jeg har ikke det. Stoler du på deg?
Er det nå du blir slem fordi du ikke får viljen din?
Jeg er ikke slem.
Jeg elsker deg, men dette er basert på noe annet enn tillit.
Det er ikke nytt for deg.
Jeg må spise noe. Du gir meg hodepine.
Hei, kan vi få Mr. Wylers frokost her oppe i dag? Takk.
Er dette hele staben? Huset, uteanlegget, alt?
- Dette er alle. Ja. - Jeg vet dere gjør en god jobb. Beklager.
- Det er greit. - Siden eksplosjonen har Washington vært...
- Selvsagt. - ...anspente.
- Sikkerhetstjenesten tar ingen sjanser. - Det gjør ikke noe.
- Hvor lenge har du jobbet her? - Sytten år.
Russland ber om en "FN-fordømmelse av den britiske utenomrettslige henrettelsen
av en russisk sivilist". Slik beskriver de Lenkov.
- De er bare et par minutter unna. - Ja.
Jeg snakket med henne. Ambassadøren.
- Sa hun det? - Nei.
Jeg beklaget.
Sa jeg skulle ta meg sammen.
Hun skjønner det. Hun har vært i mine sko.
Supert!
- Hva sa du til Billie? - Jeg har ikke sagt noe.
Når du gjør det, hva skal du si?
Jeg vet ikke.
- Får hun en kopi av opptaket? - Det fungerer ikke sånn.
Hvordan fungerer det?
Si meg hvordan du skal si det til min nære venn og kollega over 25 år.
Jeg gjorde en feil, ok?
Billie ba meg sjekke at alt var i orden med deg.
For å være ærlig virket det ikke som om du var ok.
Men hun ba meg ikke om å...
Du vet...
- Legge en honningfelle. - Ikke si det.
Hva kaller man en sexbasert etterretningsoperasjon på en FSO?
Jeg ber om unnskyldning, la meg.
Det kalles noe man ikke gjør.
Det var en feil.
Vi gjør begge feil.
- Var det feil å slå opp? - Jeg vil ikke snakke om det igjen.
Vi snakket aldri om det.
Jeg tror du kunngjorde det, og jeg sto der lamslått.
Si til henne at jeg er her.
Velkommen.
- Du kom frem. - Ja!
For en vakker kjøretur!
Statsministeren treffer en av familiene til de falne
på HMS Courageous.
De vil takke ham for håndteringen av Lenkov-situasjonen.
Selvsagt.
Alle får velge én! Og vi skal bryte lanse for middagen.
Høres gøy ut.
Jeg må snakke med henne.
Kom.
- Jeg ville forsikre meg... - De tar opp alt.
Hun lille avlytter rommet.
Hva enn du sier, sier du til CIA.
Er morgendagen bilateral?
Ja. Over kaffe.
Pressen kaller det en bi-latte, som ikke er noe vi oppmuntrer til.
- Smart. - Randall er ikke smart.
Du må ha misforstått ham.
- Hvordan har McCulloch-familien det? - Ødelagte.
Takknemlige.
- Sønnen... - Daniel.
...var blant de falne på HMS Courageous.
- Tjueen år. - Jeg er sikker...
Noen må snakke med familiene.
De kan ikke si "takk for at du drepte ham".
Jeg har FN på nakken.
- Hva gikk jeg glipp av? - Timeplanen.
Bilder og flere bilder. Du, jeg og Jemma Darry.
Doud.
Doud. Jemma Doud.
- Førsteministeren. - Ja.
Jeg tråkket i salaten.
Hun tok meg med til en sauegård i morges, drevet av to ekstremt dyktige kvinner.
Og med stor ærbødighet bevitnet jeg en saueklipping og besøkte gårdsbutikken,
som tilbyr saueskinnsko og jakker og muffer.
Jeg lo ikke, men ingen mann kan kontrollere rykninger i munnviken
når de står overfor to store kvinner som selger ullmuffene sine.
- Jøss. - Førsteministeren ble morsk.
Men du blidgjør henne. Du har et talent for det.
Jeg prøver. Noen ganger går det galt.
Du avvæpner. Det er nyttig.
Spurte du?
- Ikke ennå. - Du kunne gjort det for ti minutter siden.
Kan vi hjelpe med noe?
Ja. I kveld.
Førsteministeren skal si noen ord til statsministeren, deg
og utenriksministeren.
- Vi vet at hun er takknemlig for... - Vent, hva?
Vi vet at hun og hele Skottland er takknemlige for beskyttelsen.
- Utenriksministeren? - Ja.
- Hvem sin? - Vår.
- Hvorfor? - Hvorfor?
Ja, av hvilken jævla årsak?
Det er klokt å inkludere ham i samtalene.
- Er det? - Ja.
- Nei. Få ham av listen. - Jeg inviterte ham.
- Fantastisk. - Beklager...
Vi gjorde det. Ambassaden. Vi ba om at han ble inkludert.
Og under middagen.
Det anstendige å gjøre.
Gi ham et måltid og en seng. Skal vi gå videre?
- Hvis det er et problem... - Vi står fast. Randall?
Ja.
Randall går først rundt grøten
for å be dere snakke med førsteministeren på våre vegne.
Velkomsttalen hennes er egentlig krav hun vil ha mitt samtykke til
fordi hun mistolker at jeg er i det generøse hjørnet.
Si at vi alle foretrekker at hun takker Gud, meg og holder kjeft.
Jeg snakker gjerne med henne.
Beklager, sir. Et øyeblikk.
- Er det... - Ja, førsteministeren.
La Becky vite at jeg lever.
- Er det henne? - Ja.
- Er du klar for meg? - Så klar som mulig.
Er det en butikk i byen? En gavebutikk...
Ja. Mrs. Wilson's. Tredje til venstre etter at du krysser veien.
Er det noe du trenger?
Jeg skal bare vandre rundt, finne noen postkort.
Jeg vil ikke gå i veien.
Utgangen gjennom hagen er mer praktisk.
- Kan jeg vise deg? - Ja.
Denne veien.
- Noen andre burde få ham til rommet. Hal. - Hvorfor?
Han er sur pga. Dennison.
- Sa du unnskyld? - Det hjalp ikke.
Gjør det igjen.
Han kan ikke være forbanna nå. Han kan droppe middagen. Eller komme sent.
Da blir det vanskeligere å få ham inn i rommet.
Førsteministeren planlegger en brutal skål.
Hun kan gjøre hva hun vil under middagen.
- Det er under aperitiffen. - Nei. Ikke noe kjipt da.
Doud er her. Hun har et klimastrategimøte.
- Vil du snakke med henne først? - Jepp.
- Er alt i orden? - Ja.
Hun ser bekymret ut.
Hun klarer seg.
God dag.
- Ambassadør. Jeg skal slukke den. - Røyk ferdig. Jeg liker lukten.
- Røyker du? - Nei.
Jeg røyker bare når noen har dødd.
Hvem er død?
Jeg tror jeg døde. Tøff uke.
Det er en ære. Jeg har ønsket å møte deg.
Det er gjensidig.
Du er snill, men jeg har faktisk det.
Du og jeg var på en NPT-konferanse for mange år siden.
Jeg jobbet for en delegat som avsporet tre dagers arbeid med én kort resolusjon.
Folk så ut til å ville slåss.
Den nederlandske delegasjonen blokkerte veien, jeg fikk ikke idioten ut.
Og du, lille deg i hjørnet, begynte å rope.
- Vann. - Vann. Du husker det.
Nei, det er noe jeg gjør.
Regelmessig?
Når ting går skeis.
Du bruker samme tonefall som om du roper brann.
Samme antall stavelser, men det betyr ingenting,
så alle stopper opp og ser seg rundt. Det roer ned ting.
Ja.
- Skal vi til pers? - Nei, jeg tror vi har noen minutter igjen.
Perfekt.
Vi har ordet i kveld. Vil du snakke først?
- Vil du? - Virkelig ikke.
- Er du feig? - Ja!
Jeg snakker først.
Skal vi påse at vi ikke forteller samme vits?
- Skjer det? - Neppe.
Men vi vil ikke rose statsministeren for det samme.
Skyte en russer som sov.
- De sa et minutt hver, talene. - Det gjorde de nok.
Skulle du snakke lenger?
Det kan ta litt tid
å uttrykke hele bredden av min beundring for statsministeren.
Ta det under desserten. Etter hans tale, da får du siste ord.
Etter hans tale har alle sovnet.
De forente stater vil at mine og dine bemerkninger skal...
Bare smisking og lovord.
Ja.
I morgen tar vi opp pristak og eksportnedgangen.
Men vi vil helst ikke gjenoppta løsrivelse.
Det er ikke en omkamp.
Dette er betingelsene for å avlyse folkeavstemningen for uavhengighet.
Du har ikke mitt lands støtte. Dessverre har du ikke støtte her heller.
I så fall ville du holdt folkeavstemningen.
Jeg vet det er frustrerende.
Si brann.
Ordet?
Brann.
Det har én stavelse.
Brann.
- Det er to. - Kanskje det er dialektavhengig.
Ja. Jeg antar det. I mitt land er det to.
Ja. Men vi er ikke i ditt land nå.
Vi er i mitt.
- Hei. - Hei. Går det bra?
- Er det en telefon? Jeg tar den. Takk. - Og et simkort?
Ja, takk.
Selger du postkort?
Ja. Rett bak deg.
Kom inn.
- Takk. - Bare hyggelig.
Jeg snakket med Doud.
Hun skal holde det hyggelig og høflig.
Strålende.
Beklager hvis det var feil å invitere utenriksministeren.
- Men siden vi skal diskuterte handel... - Var du en del av det?
- Hva? - Kuppet.
Jeg vet ikke hva du mener.
Han prøvde å kaste meg. Austin.
Enda bedre, han ville jeg skulle gå selv.
- Jeg var ikke klar over det. - Mobiliserte en mobb med høygafler.
- Det høres ikke ut som ham. - Ikke den Dennison du kjenner.
Vennen din.
Jeg vet ikke om han er en venn. Han er en alliert.
Hva skal det bety?
Du kommer til et nytt land og må få en fot inn raskt.
Du går til fyren som grubler og er usikker.
Han er det, sant?
- Fryktelig usikker. - Han er smart. Det er trist.
Du burde stoppe, du vet...
Med å snakke dritt?
Dere ville fått gjort mer.
Er det det han har sagt?
Ingen trengte det. Du skjuler ikke følelsene dine.
Jeg gjør det, tragisk nok.
Adrenalinsinnet jeg utsetter ham for er bare en liten del av det jeg føler.
Det er fordi du er fryktelig usikker.
Og du er utsultet og utpressende.
Takk.
Utpressende?
- Nådeløst irriterende. - Rimelig.
Negler på tavla.
Skjønner. Ja.
Når en innretning eldes og produserer en nesten uhørlig piping.
Slutt.
Gutter. Dere vet aldri når dere skal stoppe.
Du vant. Du trenger ikke være sånn.
Du reddet kongeriket. Folket forguder deg.
Og du er fortsatt uforklarlig usikker.
Ja, det får folk til å angripe deg.
Det er synd.
Virkelig.
Du er den mest snartenkte jeg har møtt siden...
Vel...
Hva?
Takk, sir.
Siden hvem?
Mannen min.
- Dette skjer ofte nå. - Du sendte stasjonssjefen etter meg.
- Jeg ville si deg at jeg er ok. - Er du?
- Jeg sa unnskyld til ambassadøren. - Du havnet i en eksplosjon.
I en annen jobb kunne du ha sluppet unna med å være drittsekk en stund.
Vi har ikke tid.
Det handlet om Ronnie. Jeg kommer over det.
- Du kommer aldri over det. - Nei. Men jeg bearbeider det.
Stewie.
Jeg sa at hun ikke var VP. Og det var feil.
- Så hun er det nå? - Hun hadde rett om Iran.
Hun holdt oss ute av krig i Gulfen.
Hun fikk Lenkovs adresse av russerne. PM drar ikke på tur uten henne.
Du sendte henne hit for å se trist ut. Hun har overgått forventningene.
Du vil bevise at du er en god soldat.
En bombe gikk av foran mannen hennes. En 28-åring døde.
De fleste ville ha trukket seg tilbake. Hun stupte rett inn i det, Billie.
Det er det vi ser etter.
Hei. Ja, jeg har et nummer til deg. Lag en liste over internasjonale samtaler.
Din jævel.
Hvordan gikk det med hu dama?
Hun er fantastisk. Hun er en ekte person.
Jeg kan jobbe godt med henne.
- Virkelig. - Flott.
Hun tror jeg er en lakei for statsministeren.
Som jeg er.
Hun forstår nok.
Jeg tror ikke det.
Vi har en idé om at vi skal bli venner med skurker og bøye dem til vår vilje.
Egentlig er vi bare venner med skurker.
Noe du vil fortelle meg?
Nei.
Hva?
Tårn er laget for å være høye så du kan stå i dem og se hele eiendommen.
- Tilbrakte du dagen i et tårn? - Og du tok telefoner i skogen.
Jeg ringte noen. Ikke spør meg hvem.
Jeg sier det ikke.
Jeg inviterte ikke meg selv inn i dette. Dere dro meg inn i det.
Så...
- Hva er problemet? - Jeg vet ikke.
Er det ett?
Jeg ser deg.
Jeg hører din bekymring. Jeg kødder ikke med deg.
Eller henne. Eller de fries land.
Jeg liker det ikke.
Jeg skjønner det.
Takk.
Aperitiffer i salongen. Middag i ballsalen.
Spisestuen dekkes til frokost og blir forlatt.
Denne servicetrappen fører til gangen utenfor spisestuen.
Vi får deg enkelt inn og ut.
Ambassadøren kommer med statsministeren og går igjen.
- Hva om noen kommer? - Jeg har folk i gangen.
- Men ikke etterpå? - Jo, etterpå.
Jeg vil ha folk her og her.
Så når statsministeren går,
er han mer tilbøyelig til å gå ut for å ringe.
Hvor er Austin?
Han er her om 20 minutter.
Rommet avlyttes.
- Vi kommer til å se og høre alt. - Inkludert Austin. Det er poenget.
Vi sørger for at Dennison hører alt.
Gå til aperitiffen.
Utenriksminister.
Jeg vil gjøre det klart at jeg er her som en tjeneste til deg, ikke Nicol.
Jeg er takknemlig.
Jeg blir ikke en del av hans smiskehoff.
- Mottatt. - Ambassadør...
Vi er presset for tid. Kan vi gjøre dette mens vi går?
- Gå med ham. - Hvorfor?
- Kan du være så snill? - Sir, vi må skynde oss.
...mer av det samme, men når det er alvor...
Takk!
...kvier han seg ikke for å slåss.
De forventet tynn hud, svette hender og svært mye syting.
Det de fikk må ha sjokkert dem.
De av oss som deler sjøveier med russerne er glade for å vite
at fra nå av vil Moskva tenke seg om to ganger
før de provoserer Nicol Trowbridge.
- Hør, hør! - Skål!
Med bare hendene, om nødvendig.
- Ser jeg alle kameraene vi har? - Ja.
- Sett deg ved siden av Miss Park. - Hva i all verden er du...
God kveld, sir. Har vi hodetelefoner til ham?
Du er her. Statsministeren sitter der.
Si det du skal si, gå ut døra, jeg venter der.
Jeg tar deg til bilen.
- Går det bra? - Gå, er du snill.
Hun er så bitter, hun vil tygge av seg tungen.
- Hva lovet du henne? - Kontanter.
- Virkelig? - Nei.
- Vet du hva hun fortalte meg? - Hva?
Du var den smarteste hun kjente, til hun traff meg.
Sa jeg det?
Hun elsker aksenten. Det er ikke rettferdig.
- Han kaller deg overfladisk. - Ja.
- Kan jeg låne deg litt? - Pass opp.
- Jeg stikker av med ham. - Dette er fryktelig kleint, sant?
Det var ok, sant? Doud?
Truet du henne?
Nei. Men jeg kan ha sagt at du ville revurdere pristak.
Det skal jeg ikke.
Du må bare lese forslaget hennes og si at du tenker på det.
- Var det derfor hun smisket så elegant? - Nei, jeg tror hun er tiltrukket av deg.
Hun burde gå av. Hun lovte stammen uavhengighet.
Hun har ikke annet å tilby.
Hva faen skjedde med deg?
Alt er bra.
- Kan du gi oss et øyeblikk? - Selvsagt.
Er du ok?
Sett deg og slutt å snakke.
Jeg helte vann til deg. Drikk det.
- Snu landet på hodet? - Ti stille.
Du er en jævla fitte.
Jeg har løst alt, ikke takket være deg.
Skottene er tilbake. Ingen folkeavstemning.
Jeg er den erobrende helten, marsjerer med Lenkovs hode på et spyd.
Skal jeg slutte å snakke?
Du er en god fyr, Nicol.
Du har mer mot enn jeg var klar over.
Dette blir vanskelig.
Eksplosjonen på hangarskipet var en falsk flagg-operasjon.
Skottland var på vei ut.
De hadde ingen tro på deg.
Hadde jeg sagt det,
ville du blitt krigersk og drevet dem vekk.
Så jeg hyrte et team for å lage bråk, for å gi deg en grunn til å lede.
Forene landet. Og det gjorde du.
Det skulle være en trefning, ikke et blodbad.
Men det gikk galt.
Jeg skal straffes for det. Ikke du.
Du gjorde hva?
Jeg hyrte Lenkov-gruppen til å plante en sprengladning på skipet.
Det gikk ikke etter planen.
Kostnaden var knusende.
Men kongeriket forblir intakt. Og det var det viktigste.
Jævla monster! Du er et monster!
- Nicol! - Sir!
- Du er et monster! - Slipp!
Nicol!
Slipp henne, sir.
Sir! Ro deg ned.
- Hun drepte dem! Det var henne! - Ma'am? Går det bra?
- Slutt! - Hun drepte dem!
Sir, ro deg ned. Sir.
Kan du høre meg? Ma'am, kan du høre stemmen min?
Hva faen er galt med henne?
- Få henne opp! - Hent førstehjelp!
Reis deg!
Ma'am, se på meg. Du må si at du er ok.
Tekst: Anya Bratberg