Igår kväll vidtog våra specialstyrkor
alla nödvändiga åtgärder för att gripa Roman Lenkov.
Nicol är körd. Alla vill väcka en misstroendeförklaring.
Om premiärministern inte avgår, tvingar vi bort honom.
- Dennison framför det på vår fest imorgon. - Vi borde säga nej.
Jag bad honom avvakta med utredningen. Jag är skyldig honom det.
- Hon är ingen vicepresident. - Vill hon inte eller kan hon inte?
Både och.
Ni har varit gästvänliga, men jag vill gå nu.
Nej. Folk blir lönnmördade där ute.
- Hindrar du mig? - Jag skyddar dig.
- Välkommen! - Där är hon ju.
Jag har otroligt nog blivit bjuden till en ännu bättre fest.
Skottland. Vill du följa med?
Ge det några dagar. Då får du stöd.
- Nej. Jag gör det själv. - Det blir slutet för din karriär.
- Det är det värt. - Nej.
Ursäkta. Kommer hans bil först? Jag har väntat i en kvart.
- Hoppa in. Du kan åka med mig. - Nej, tack.
Jag är rädd för fyrverkerier.
Det är det sorgligaste jag har hört. Jag hoppar in.
- Oj, ursäkta. - Ursäkta.
Varsågod.
- God morgon! - God morgon.
- Carl har klippt sig. - Ja.
- God morgon, sir. - God morgon.
"Det ska högtidlighållas med pompa och ståt,
med brasor och ljusspel."
God morgon.
Mina damer och herrar,
vi gjorde unionens fäder stolta.
Alla ambassadörer från Schengenområdet var på Winfields gräsmatta.
Innan du hoppar vidare: Ms Park vill träffa dig. Om det går bra.
Det går så bra så.
"Det ska högtidlighållas med pompa och ståt,
med brasor och ljusspel."
Sätt dig.
Säger du det åt alla?
- Eller är det längdskillnaden som stör? - Stuart.
Nu när du har dumpat mig tänker jag blicka ner från hög höjd.
Det kanske återställer min värdighet.
- Du gör det här svårare. - Bra!
Det är min rätt som förorättad man.
Det är väl bra att jag skämtar om det?
Förlåt.
Vad är du för en sjuk jävel?
"De bara ljuger. Du har tur om din kille ser skum ut när han ljuger.
- Det är värre när de verkar ärliga." - Lägg av.
"USA skiter i demokratin. Vi vill bara ha operativa baser i Europa."
Du är ju från vettet.
"Min chef är en riktig narcissist, en sån som tror sig vara socialist."
Så sa jag inte.
Måste jag ta fram inspelningen?
- Spelades det in? - Det är så det funkar.
Att... Har du lyssnat på det?
- Ja. - Radera det.
- Nej. - Genast.
Nej.
Tror du att etikavdelningen tycker att ett sexband är okej?
- Sexband? - Var det en video?
- Med henne? - Du skickade henne!
Inte för att ligga! Du skulle prata om USA.
- Hon överpresterade. - Vad i helvete?
- Är du arg? - Det är oproffsigt.
- Av mig eller Georgia? - Hon heter inte det.
Du har en del att reda ut.
Det här ingen normal reaktion på ett uppbrott.
Jag blev ombedd att kolla om du var okej för du var dig inte lik.
- Jag undrar varför. - Det kvittar.
Vilka tror du att ryssarna värvar? Såna som tagit en smäll.
Tror Kate att jag är så bitter att jag kan värvas av ryssarna?
Nej.
Billie Appiah gör det.
Jag har betett mig oberäkneligt.
Jag känner nog en viss förbittring gentemot dig för det som hände Ronnie.
Det har påverkat mitt arbete.
Jag hatade Hal så mycket att jag inte kunde andas.
Jag kunde inte höra.
Jag tappade bort mig på möten, för att jag inte hörde.
Jag förstår om du vill bort härifrån.
Jag skulle inte vilja komma hit varje dag och se mig och Ronnies skrivbord.
Du dödade inte Ronnie.
Jag vet.
Och Hal dödade inte en rar man som hette Amir.
Eller en tjej som hette Paulette. Hon var snarare en kvinna, men...
...hon var så ung.
De kändes som våra barn.
Allihop.
Alla ni. På varje ambassad.
Äktenskap överlever inte ett barns död.
Hal och jag har på sätt och vis hundratals barn.
Och några av dem...
Hal säger att de känner till riskerna.
"Vi kallas 'den andra armén'. Alla vet det när de skriver på."
Det hjälper inte.
Och nu är du jag.
Och jag är Hal.
Nej.
Jo, typ.
Du måste komma fram till om det huvudsakligen går bra.
Svaret kanske är nej.
Sen måste du välja. Inne eller ute.
Jag respekterar valet oavsett.
Men om du stannar måste du låtsas att du inte hatar mig.
Även inför dig själv.
Gör du så med Hal?
Nej, jag hatar honom fortfarande.
Och?
Det är ett äktenskap, Stuart. Det är inte det här.
Jag vill träffa Meg Roylin.
Dennison kommer att avgå.
Varför det?
Du skyddar premiärministern. Jag förstår det.
Jag skyddar landet.
Spelet är över nu. Dennison kommer att gå till pressen.
Och säga vadå? Att Nicol besköt sitt eget fartyg?
- Ja. - Det gjorde han inte.
Meg, det räcker nu.
Ja, det var ett brittiskt angrepp på ett brittiskt fartyg.
Ja, regeringsmedlemmar var inblandade.
- Men inte Nicol. - Sluta ljuga å hans vägnar.
Skottland står fortfarande på spel.
Det här kan få fart på utträdesrörelsen igen.
- Du måste stoppa Austin. - Gör det du!
Om du säger sanningen slipper han göra det.
Är du för ung för att förstå? Du vet ingenting om sanningen.
Förklara, då.
Min stationschef vill överlämna dig till polisen.
Det ligger i bådas intresse att jag stannar här.
Då måste jag få veta mer.
- Kan min lilla hjärna inte hantera det? - Nej.
Du fastnar vid det oviktiga. Det viktiga går dig förbi.
Jisses.
Du tror att du har ett ansvar att göra nåt.
Du är ny på din post. Du vill säkert visa att du har läst manualen.
Kan du berätta för min man?
- Nej. - Vi gör sånt hela tiden.
Jag brukar kolla upp saker åt honom. Nu är det hans tur.
- Jag lutar åt nej. - Hon är rädd för att jag ska anmäla det.
Han har inget jobb. Han behöver inte anmäla nåt.
Goda avsikter. Dålig idé.
- Jag sa åt dig att vara skeptisk mot Hal. - Ja.
- Nu säger jag motsatsen. Det låter skumt. - Ja.
Mitt äktenskap är en katastrof, men det här trolleritricket kan vi.
Hon kanske överreagerar, eller så försöker hon lura oss igen.
Men det kan också vara nåt vi inte ska veta nåt om.
Hal behöver inte vittna inför kongressen om det spårar ur.
Skulle han inte berätta det?
- Nej. - Inte ens viska i sängen?
Nej. Och jag frågar inte.
Det har gått tre dagar. Hon har inte sagt ett ord till nån av oss.
Det är det här eller inget, om du inte vill skendränka henne.
Howard?
Till ambassaden?
Hon gör det inte här.
Var vill Hennes Höghet göra det?
Jag vet inte, men inte på en CIA-anläggning.
Hon går mig på nerverna.
Om det inte är nåt avgörande kan du överlämna henne till polisen.
Hej. Förlåt, jag var där nere.
- Hos Stacy? - Ja.
Om du vill flytta dit...
- Nej. - Stacy är toppen.
- Jag arbetar för ambassadören. - Ja. Jag också.
Vi måste börja bete oss därefter.
Neil blir kvar hos mig.
Okej.
Han behöver ett skrivbord. Just nu campar han här utanför.
- Han kan sitta vid Ronnies skrivbord. - Tack.
- Ska jag berätta det? - Nej.
- Eller göra honom sällskap? - Nej.
Jag ordnar det.
Sätt dig där.
Det är till för gäster.
- Varför just han? - Tyst.
Överlämna henne inte till polisen.
Dennison får inte avgå och påstå att premiärministern beordrade angreppet.
Trowbridge var inte inblandad.
Var det allt?
Regeringsmedlemmar, men inte han.
- Det har hon redan sagt. - Nu sa hon mer.
Okej. Som vadå?
- Ni måste höra det av henne. - Hela poängen var att inte göra det.
Jag vet. Jag har gjort mitt och sållat ut den irrelevanta skiten.
Den behövs inte. Trowbridge var inte inblandad.
Hon lurar dig.
Det tror jag inte.
- Varför inte? - Hon namngav andra.
Inte bara Grove. Hon namngav dem alla.
Det var inget hon ville berätta.
Det är annorlunda.
Jag behöver bilen igen.
- Är du säker? - Ja.
Den här delen.
Det andra spelar ingen roll.
Jag sa att Grove lejde Roman Lenkov till att iscensätta angreppet på fartyget.
Det var inte Grove.
Det var jag.
Fortsätt.
HMS Courageous.
Lenkov skulle använda magnetminor.
Man fäster dem på skrovet,
nånstans där de gör liten skada,
och smiter iväg innan de exploderar.
Det är inget nytt. Det har hänt ett antal gånger i Gulfen.
- Det har hänt. - Mer än en gång.
Följden är två meter bucklig metall.
- Och en massa upprördhet. - Det var själva poängen.
Skottland ville träda ut och splittra Storbritannien.
Ryssland var på frammarsch. Demokratin attackerades i två världsdelar.
Nåt var tvunget att göras.
- Och du valde det här? - Inte bara jag. Det var...
Nu fokuserar vi på det här.
Två saker gick snett.
Till att börja med hade de inga magnetminor, så de tog det de hade:
en mindre sjömålsrobot.
Under normala omständigheter hade det bara orsakat ett större hål.
Men saken är att HMS Courageous hade en skadad propelleraxel.
För att komma åt den
tvingades besättningen tömma ett bränsleförråd här bak
och ställa reservtankarna i en hangar under däck. Här.
Där roboten träffade.
Roboten träffade 120 ton diesel.
Herregud.
Ingen skulle bli skadad,
så som de skyldiga brukar säga.
- Det blev mycket större än vi hade tänkt. - Vilka är vi?
Får jag fråga det? Eller är det inte tillåtet?
Inte premiärministern.
Grove var inblandad. Hon också. Och en kille vid namn Lenny Stendig.
En högerextrem parlamentsledamot som var svår att kontrollera.
Vi blev alla förkrossade.
Men Grove fick panik.
Han vände sig till dig. Det fick jag veta av dig.
Vi var rädda för att han skulle söka asyl och erkänna.
- Jag bad Stendig ingripa. - Det gjorde han.
Han skulle prata med Grove. Stärka honom.
Han valde en annan lösning.
Medan Grove träffade dig och dina medarbetare,
lät Stendig plantera en bomb i Merritts bil.
Nicol vet inget om det här. Inget.
Det var en plan som tog form under en kris.
Allt som kunde gå snett gjorde det.
Jag kommer att lida för det resten av livet,
men det borde inte drabba Nicol.
Det borde inte drabba Storbritannien eller Austin heller.
Austin måste stoppas!
En sannare bild.
- Var det bara en del av det? - Det var den viktiga delen.
- Tror du att Trowbridge är oskyldig? - Ja.
- Är det trolleriet? - Ja.
- Jag gillar det inte. - Katie...
Jag beslutar om hon ska hållas kvar. Jag måste få veta mer.
De som visste mer är döda. Vill du bli en av dem?
Ponera för ett ögonblick...
Det är möjligt att Trowbridge inte ens har hört talas om det.
Okej.
Då berättar vi det. Låt henne göra det.
Om snubben är oskyldig
och får höra att mormor har bombat hans fartyg,
så lär vi få en reaktion.
Eller så fejkar han en reaktion.
- Jag vet att du ogärna avlyssnar mobiler. - Av goda skäl.
- Det är riskabelt. - Nähä?
Antingen är han oskyldig och då blir det värsta grejen,
eller så spelar han upprörd.
- Men oavsett... - Så plockar han upp mobilen när han går.
Eller hur?
Om han är oskyldig ringer han polisen. Annars ringer han sin advokat.
Ni spelar ett högt spel med mitt jobb. Med min karriär.
Förlåt.
Du har rätt.
Förlåt.
Var det ett nej?
Hur ska du hantera Austin? Det är han som ska övertygas.
Tittar du på mig?
Förtroendet för mig sköts i sank när jag bad honom avvakta en dag.
Du kan inte ge upp på grund av ett litet gurgel.
Han kommer att förstå. Han har också begått misstag.
Jaså?
Han som är en sån bra man.
Vadå?
Jag har ett event ikväll, så jag har ont om tid.
Premiärministern har bjudit med Kate och mig till Skottland.
- Jag hörde det. - Kate vill ha med dig.
Inte den här gången. Tack ändå.
- Du måste. - Du låter precis som hon.
Du tänker avgå imorgon. Jag tycker att du ska vänta.
Du är bra på det här. Det stöter man sällan på.
Men du är en usel strateg, så ett tips:
Om man ska förstöra sin karriär och anklaga en premiärminister för mord,
vilket kan innebära slutet för ett imperium,
så bör man sova på saken.
Jag har sovit på saken sen jag tillträdde.
Till slut måste man kapa ormens huvud om man vill att den ska dö.
Jisses...
Nu måste jag sätta fart. Men tack för att du kom.
Hör på.
Jag vill att du följer med oss till Skottland.
Jag vill att du gör mig den tjänsten, bara för att jag ber dig.
Och jag tror att du kommer att säga ja.
- Jaså? - Ja.
För både du och jag vet att samma dag som jag blev sprängd i luften
i din lovordade stad, så planerade du att ligga med min fru.
- Vi ses i Skottland. - Det ska bli trevligt.
- Den sitter verkligen fast. - Ja.
- Stå still! - Det gör jag ju.
- Vill du göra det själv? - Nej.
- Helvete! - Så där. Klart.
Klart.
Hur ser det ut?
Bra.
- Geggigt? - Nej.
- Det finns en skorpa. Det är bra. - Ja.
- Rör inte vid det. - Nej, då.
- Tänk om Trowbridge inte ringer nån. - Alla gör det.
Tror du på henne? Att det inte skulle bli så stort?
- Fartyget? Vet inte. - Jävla psykopatkärring.
Hon tänker helt klart utanför ramarna.
- Vad kostar nåt sånt? - Ett sånt angrepp?
- Ungefär. - Ingen jävla aning.
- Fråga henne. - Hon skrev knappast en check.
Hon ringde väl nån, och så har de ett konto på Seychellerna.
Vad kostade det i Kabul?
- Fyrtiofem cent. - Allvarligt.
- Hundratusen? - En sjömålsrobot? Mindre än så.
- Ser inte du henne som en psykopat? - Det vet jag inte. Men saker går snett.
- Varför tror du henne? - Jag vill bara få fram svar.
Nu är du konstig.
Räcker de här för två nätter i Skottland?
Hörru. Du kanske borde berätta vad det egentligen är som pågår.
Det du utelämnade.
Sluta.
Det kanske är okej att jag vet.
Jag gjorde inte så här när du höll tyst om nåt.
- Varför frågade du inget? - Jag litade på dig.
Men jag litar inte på dig. Det gör jag inte. Gör du det?
- Är det nu du blir elak? - Det är inte elakt.
Jag älskar dig, men det är inte grundat på tillit.
Det är knappast en nyhet.
Jag måste äta nåt. Du ger mig huvudvärk.
Hej. Kan ni komma upp hit med mr Wylers frukost idag? Tack.
Är det hela personalen? Huset, markerna, alla?
Det här är alla. Ja.
Jag vet att ni gör ett bra jobb. Ursäkta.
- Ingen fara. - Sprängdådet gjorde alla i Washington...
- Självklart. - ...spända.
- Säkerhetstjänsten tar inga risker. - Det är inget besvär.
- Hur länge har du jobbat här? - I 17 år.
Ryssland kräver att FN fördömer "den utomrättsliga avrättningen
av en rysk civilperson". Så beskriver de Lenkov.
- De är bara några minuter bort. - Ja.
Jag pratade med ambassadören.
- Har hon sagt det? - Nej.
Jag bad om ursäkt. Jag sa att jag skulle ta mig samman.
Hon fattar. Hon har varit i samma sits.
Grymt.
- Vad sa du till Billie? - Vi har inte pratat än.
- Vad ska du säga, då? - Jag vet inte.
- Får hon höra bandet? - Så funkar det inte.
Berätta hur det funkar, då.
Berätta hur du ska informera min nära vän och kollega sen 25 år?
Jag begick ett misstag, okej?
Billie bad mig säkerställa att du var okej.
För du betedde dig verkligen inte som nån som är okej.
Men hon bad mig inte att...
- Gillra en honungsfälla. - Kalla det inte det.
Kallas inte sexbaserade underrättelseoperationer för det?
Kan du bara vara tyst och låta mig be om ursäkt?
Jag ska inte göra sånt egentligen.
Det var ett misstag.
Vi begår båda misstag.
- Som att göra slut? - Vi kan inte prata om det varje gång.
Vi har aldrig pratat om det.
Du sa det, och jag stod där som om jag fått en tennisracket i nyllet.
Säg att jag är här om hon frågar.
Välkomna.
- Ni kom. - Ja.
Vilken fin åktur!
Premiärministern träffar anhöriga till en av de avlidna
från HMS Courageous.
De vill tacka honom för hans hantering av Lenkov-situationen.
Självklart.
Alla får välja en, så tornerar vi om middagen.
Jag måste tala med henne.
Kom, då.
- Jag ville bara kolla om... - Allt spelas in.
Den lilla tjejen riggade det. CIA hör allt du säger.
- Är morgondagens möte bilateralt? - Ja. Över en kaffe.
Pressen kallar det bi-latte, men vi uppmuntrar det inte.
- Vad fiffigt. - Randall är inte fiffig.
Du måste ha missförstått.
Hur mår familjen McCulloch?
De är knäckta. Och tacksamma.
- Deras son... - Daniel.
...dog ombord på HMS Courageous. Tjugoett år gammal.
- Det... - Nån måste tala med dem.
De får inte säga: "Tack för att du dödade honom." Jag får FN på mig.
- Vad har jag missat? - Schemat.
Foton och mer foton. Du, jag och Jemma Dowdy.
Doud.
Doud. Jemma Doud.
- Försteministern. - Ja.
Jag trampade i klaveret.
Hon tog mig till en fårfarm i morse. Den drevs av två... oerhört kapabla kvinnor.
Högaktningsfullt bevittnade jag en fårklippning och besökte gårdsbutiken,
där de säljer fårskinnstofflor, jackor och... muffar.
Jag skrattade inte, märk väl,
men ingen man kan förhindra att det rycker i mungipan
när han står inför två rejäla kvinnor som kränger ullmuffar.
Jisses.
Försteministern blev lite purken.
Du kan nog få henne att slappna av. Du är bra på det.
Jag försöker. Det slår fel ibland.
Du är avväpnande. Det är användbart.
- Har du frågat? - Inte än.
- Den bästa tiden är för tio minuter sen. - Kan vi hjälpa till med nåt?
Ja. Ikväll.
Försteministern ska välkomna premiärministern, er och utrikesministern.
- Hon är väldigt tacksam för... - Va?
Vi vet att hon, liksom hela Skottland, är tacksam för ert beskydd.
- Utrikesministern? - Ja.
- Vems? - Vår.
- Varför det? - Varför?
- Ja, varför i hela helvetet? - På grund av mötets karaktär.
- Jaså? Det behövs inte. Stryk honom. - Jag bjöd in honom.
- Underbart. - Ursäkta...
Ambassaden gjorde det. Vi bad om att han skulle vara med vid samtalen.
Och middagen.
Ja, givetvis. Ge karln nåt att äta och nånstans att sova.
Vi går vidare.
- Är det ett problem? - Inte om vi går vidare. Randall?
- Ja. - Randall slår snart knut på sig själv.
Han ska be dig tala med försteministern å våra vägnar.
Det är inget välkomnande, utan en lista med krav hon hoppas få igenom
för att hon fått för sig att jag är frikostig just nu.
Säg att det är bättre om hon tackar Gud, tackar mig och håller klaffen.
Jag kan prata med henne.
Ursäkta. Ett ögonblick.
- Är det... - Ja. Försteministern.
- Är det hon? - Ja.
- Är ni redo? - Mer redo blir jag inte.
Finns det nån presentbutik i närheten?
Ja. Vi har Mrs Wilson's. Till vänster efter att ni korsat vägen.
Är det nåt ni behöver?
Jag ska bara se mig omkring och köpa några vykort.
Försöka hålla mig ur vägen.
Utgången via trädgården kanske passar bättre.
- Jag kan visa er. - Gärna.
Nån annan får ta dit honom. Hal kanske.
- Varför det? - Han är sur för jag bjöd in Dennison.
- Bad du om ursäkt? - Det hjälpte inte.
Gör det igen. Han får inte vara sur redan på förhand.
Han kan skippa middagen. Eller komma sent. Då blir det bökigare att få dit honom.
Försteministern ska gå hårt åt honom i sitt tal.
På middagen är okej, men inte före den.
- Det är under välkomstdrinken. - Nej. Inget dumt då.
Doud är här. Hon ska träffa en nettonollgrupp.
- Vill du haffa henne innan dess? - Ja.
- Är allt bra? - Ja.
Hon ser orolig ut.
Hon klarar sig.
God dag.
- Ambassadören. Ursäkta. Jag fimpar. - Nej. Jag gillar lukten.
- Röker du? - Nej.
Jag gör det bara när nån har dött.
Vem har dött?
- Jag, tror jag. - Tuff vecka.
Det är en ära att träffas. Jag har velat det länge.
Detsamma.
Du säger det för att du är snäll. men jag menar det.
Vi deltog båda på en NPT-konferens för många år sen.
Jag arbetade för en delegat
som sinkade tre dagars arbete med en enkel resolution.
Det såg ut att sluta i handgemäng.
Den holländska delegationen stod i vägen. Min idiot kunde inte ta sig ut.
Och du, en liten kvinna i ett hörn, höjde rösten.
- "Vatten." - Ja. Du minns.
Nej. Det är nåt jag brukar göra.
- Regelbundet? - När situationen urartar.
Man använder samma tonfall som när man ropar att det brinner.
Det låter likt, men det betyder ingenting, så alla stannar upp och ser sig omkring.
- Det lugnar ner situationen. - Ja.
- Frågar de efter oss? - Nej, vi har några minuter på oss.
Perfekt.
Båda ska tala ikväll. Vill du börja?
- Vill du det? - Verkligen inte.
- Är du feg? - Ja.
Då börjar jag.
Ska vi jämföra våra tal så att vi inte drar samma skämt?
- Händer det? - Inte direkt.
Men vi borde inte berömma premiärministern för samma sak.
Han sköt en sovande ryss.
- Vi skulle få en minut var, sa de. - Det sa de säkert.
Tänkte du prata längre?
Det kanske tar lite tid
att uttrycka vidden av min beundran för premiärministern.
Du kan ta det vid desserten.
Efter premiärministern. Då får du sista ordet.
Efter premiärministerns tal har alla somnat.
USA skulle vilja att våra tal var...
- Min kind tryckt mot hans rumpa. - Ja.
Imorgon ska vi ta upp pristak och den minskade exporten.
Men vi vill helst inte ta upp utträdet.
Det är inget nytt.
Det är våra villkor för att ställa in folkomröstningen om självständighet.
Du har inte mitt lands stöd i det. Och tyvärr inte ditt lands heller.
Om du trodde annat skulle du hålla en omröstning.
Jag vet att det är frustrerande.
Säg "det brinner".
- Orden? - Ja.
Det brinner.
Det har en annan rytm.
Det brinner. Det brinner.
- Nej, det tycker jag inte. - Det kanske är dialekten.
Ja, jag antar det. I mitt land är det likt.
Ja. Men nu är vi inte i ditt land, eller hur?
Vi är i mitt.
- Hej. - Hejsan.
Är det en telefon? Jag tar den. Tack.
- Och ett SIM-kort? - Ja, tack.
Säljer du vykort?
Ja. Bakom dig.
Kom in.
- Tack. - Ingen orsak.
Jag pratade med Doud. Hon kommer att hålla ett lättsamt tal.
Strålande.
Förlåt om jag trampade er på tårna vad gäller utrikesministern.
- Vi ska ju diskutera handel... - Var du inblandad?
- I vadå? - Statskuppen.
Nu förstår jag inte.
Han försökte bli av med mig. Austin.
Eller snarare ville han få mig att avgå.
- Det visste jag inte. - Han drog ihop en lynchmobb.
- Det låter inte likt honom. - Inte den Dennison du känner. Din vän.
Vän vet jag inte. Snarare allierad.
Vad ska det betyda?
Får man fem minuter på sig att komma in i ett nytt land,
så närmar man sig den grubblande, osäkra killen.
Han är det, va?
- Djupt osäker. - Han är smart. Det är sorgligt.
- Ni borde sluta... - Kasta skit på honom?
- Ni skulle få mycket mer gjort. - Har han sagt det?
Ingen behövde säga det. Ni döljer inte era känslor.
Jo. Det är det tragiska i det.
Syran jag stöter upp på honom är bara ett smakprov på mitt maginnehåll.
Det är för att ni är djupt osäker.
Och du är urlakad och knagglig.
Tack.
Knagglig?
- Obönhörligt irriterande. - Okej.
Som krita på tänderna.
Jag förstår.
Som när en gammal mekanisk apparat gnäller näst intill ohörbart.
Sluta.
Killar... Ni vet aldrig när ni ska ge er.
Ni vann. Ni behöver inte bete er så här.
Ni räddade kungariket. Folket älskar er. Och ändå finns osäkerheten kvar.
Det får folk att vända sig mot en.
Det är synd. Verkligen.
Ni är den mest kvicktänkta personen jag träffat sen...
Tja...
Vad?
Tack.
Sen vem då?
Min man.
- Vi gör det här ofta numera. - Du satte stationschefen på mig.
- Jag ville tala om att jag mår bra. - Gör du det?
- Ja. Jag bad ambassadören om ursäkt. - Du var med om en explosion.
Andra arbetsgivare skulle låta dig bete dig som ett as i några veckor.
Vi kan inte det.
Det gällde Ronnie, inte mig. Jag kommer över det.
- Du kommer aldrig över det. - Nej, du har rätt.
- Men jag hanterar det. - Stewie...
Jag sa att hon inte är nån vicepresident. Det är fel.
Är hon det nu?
Hon hade rätt om Iran. Vi undvek ett nytt Gulfkrig.
Ryssarna gav henne Lenkovs adress. Trowbridge tar med henne överallt.
Hon kom hit för att se ledsen ut. Hon har överträffat förväntningarna.
Du vill visa att du är en duktig soldat.
En bomb exploderade i hennes mans ansikte. En 28-åring dog.
Jag hade inte gjort allt hon gjorde, men de flesta hade backat.
Hon dök rätt in i det.
Är det inte det vi söker?
Hej. Jag har ett nummer åt dig.
Kan du ta fram en lista på internationella samtal?
Den jäveln.
- Hur gick det med vad-hon-nu-heter? - Hon är toppen. En riktig människa.
Vi skulle kunna få nåt gjort.
- På riktigt. - Bra.
Hon tror att jag är premiärministerns marionett. Och det är jag ju.
Hon förstår säkert.
Det tror jag inte.
Vi inbillar oss att vi ska bli vänner med skurkar och få dem att foga sig.
Men egentligen är vi bara vänner med skurkar.
- Är det nåt du vill berätta? - Nej.
Vad är det?
Vadå?
Vet du att torn är höga för att man ska kunna överblicka ägorna från dem?
- Satt du i ett torn hela dagen? - Du var ute och ringde hela dagen.
Jag ringde nån. Fråga inte vem, för det säger jag inte.
Jag bjöd inte in mig själv i det här. Ni ville ha med mig, så...
- Vad är problemet? - Vet inte.
- Har vi ett problem? - Jag ser dig.
Jag hör vad du säger. Jag sätter dig inte i skiten.
Eller henne. Eller vårt hemland.
- Jag gillar inte det här. - Jag märker det.
Tack.
Välkomstdrink i salongen, middag i balsalen.
Matsalen förbereds för frukosten och får stå.
Trappan här leder till korridoren utanför matsalen.
Du kan lätt ta dig in och ut.
Ambassadören kommer med premiärministern och går sen.
- Och om nån kommer in? - Jag har folk utanför.
- Men inte efteråt? - Jo. Jag har folk här och här.
När premiärministern går
är det troligt att han går ut, samlar sig och tar upp telefonen.
Var är Austin?
Han är här om 20 minuter.
Rummet är avlyssnat.
- Vi kommer att se och höra allt. - Med Austin. Det är poängen.
Vi ska se till att Dennison hör allt.
Bete er som vanligt.
Utrikesministern.
Jag vill förtydliga att jag är här för att göra dig en tjänst, inte Nicol.
Jag är väldigt tacksam.
Jag tänker inte sälla mig till hyllningskören.
- Jag förstår. - Ambassadören...
Det brinner i knutarna. Kan vi gå medan vi pratar?
- Följ med honom. - Varför?
- Kan du bara göra det? - Sir, vi måste skynda oss.
...med mer, men när det väl gäller...
Tack.
...vågar han slå tillbaka.
De förväntade sig tunn hud, fuktiga händer och massor av gnäll.
Det de fick istället måste ha överrumplat dem.
Vi som delar sjöfartsleder med Ryssland gläder oss åt
att Moskva hädanefter kommer att tänka sig noga för
innan de tampas med Nicol Trowbridge.
- Instämmer! - Skål!
Med mina bara händer, om så krävs.
- Ser jag alla kameror? - Ja.
- Ni kan sätta er bredvid miss Park. - Vad i hela friden...
God kväll. Har vi hörlurar åt honom?
Du sitter här och premiärministern där.
Säg ditt och gå ut genom dörren. Jag väntar där och tar dig till bilen.
- Är du okej? - Gå, är du snäll.
Hon är så bitter att hon biter av sig tungan.
- Vad lovade du henne? - Kontanter.
- På riktigt? - Nej.
- Vet du vad hon här sa? - Vad?
Att du var den smartaste hon mött tills hon träffade mig.
- Sa jag så? - Säkert. Dialekten gör fajten orättvis.
- Han kallar dig ytlig. - Det är sant.
- Får jag låna er en stund? - Se upp.
- Jag rymmer med honom. - Vad besvärande det här blev.
Det var okej, va? Med Doud?
Hotade du henne?
Nej, men jag kanske sa att ni övervägde pristak.
Det gör jag inte.
Ni behöver bara läsa igenom förslaget och säga att ni överväger det.
- Var det därför hon polerade min ändalykt? - Nej, hon gillar den nog bara.
Hon borde avgå. Hon har utlovat självständighet.
Hon har inget annat att erbjuda.
Vart i helvete tog du vägen?
Allt är bra.
- Ursäktar du oss ett ögonblick? - Självklart.
Är allt bra?
Sätt dig och var tyst.
Jag hällde upp vatten. Drick det.
- Allt ställdes på ända. - Tyst.
Du är en jävla fitta.
Men jag har löst det, utan din hjälp.
Skottarna drar tillbaka folkomröstningen.
Jag har hyllats som en erövrare, med Lenkovs huvud på en påle.
Ska jag hålla tyst?
Du är en bra man, Nicol.
Du är modigare än jag visste.
Det här blir svårt.
Explosionen på vårt hangarfartyg var en falsk flagg-insats.
Skottland skulle träda ut. De hade inget förtroende för dig.
Om jag hade sagt det hade du gett dig ut på krigsstigen och drivit bort dem.
Jag lejde ett team som skulle ställa till med besvär, så att du fick agera ledare.
För att ena landet. Och det gjorde du.
Det skulle bli en skärmytsling, inte ett blodbad.
Men det gick snett.
Jag kommer att åka dit för det. Inte du.
Vad gjorde du?
Jag lät Lenkov-gruppen placera en sprängladdning på vårt fartyg.
Det gick inte som planerat.
Priset blev förödande.
Men kungariket förblir intakt. Det var det viktigaste.
Du är ett jävla monster!
- Nicol! - Sir!
- Ditt monster! - Släpp henne!
Nicol!
Släpp henne!
Sir! Lugna er!
- Hon dödade dem! Det var hon! - Är du okej?
- Sluta! - Hon dödade dem!
Lugna ner er.
Hör du mig? Hör du min röst?
Vad fan är det med henne?
- Få upp henne! - Hämta förbandslådan.
Upp med dig!
Se på mig. Säg att du är okej.
Undertexter: Love Waurio