EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Tidligere i Drageprinsen.
Det er opp til oss nå. Vi må ta egget tilbake.
Vi må holde det trygt og ta det til Xadia.
Og finne moren.
Tante Amaya?
Selv om det er en tung byrde,
overtar jeg ydmykt kampen i Harrows navn.
Hva nå?
-Jeg tror ikke... -Gå om bord.
BOK 1 MÅNE
KAPITTEL 5 DEN TOMME TRONEN
God morgen, solstråler.
En frivillig? Så ivrig.
Dette ender ikke godt.
I går trodde du at kuben var en leke.
-Men nå vet vi... -Det er en glødeleke.
Akkurat!
Akkurat.
Jeg skal finne litt mat.
Vent, vi har mat. Vi tok en brødpose fra Banther-hytta.
Jeg trodde det var klubber.
Nei, det er mat...aktig.
Det går bra.
Da prøver vi.
Forsiktig.
Hva er denne lagd av?
Hjelp!
Hva er det? Hva skjedde?
Hjelp!
Han prøvde å kopiere Claudias lynbesvergelse,
-men han kan ikke fullføre den. -Jeg så bare halve.
Men jeg er flink til den.
Seriøst? Det høres ut som en god og trygg idé.
Ok, skjenneprekenen er velfortjent, men hva gjør jeg?
Når du frigjør en besvergelse, er det et ord
-eller noe sånt, på gammeldragkonsk. -Ok.
Snakker noen drage her? Ikke jeg.
Sa ikke Claudia noe?
Nei. Da jeg tok hånden hennes, kan hun ha kalt meg et fehode.
Ja, fehode høres riktig ut.
Ok, et øyeblikk.
Jeg kan noen dragkonske ord, la meg tenke.
-Vet du hva? Jeg kaster den bare. -Hva? Nei!
-Jeg kaster primærsteinen til deg. -En god plan.
Nei, ikke en god plan. Kasting er ikke lurt.
Jeg kaster ikke, bare hiver forsiktig.
Nei. Ikke kaste, ikke hive.
Hiver den.
Det virket. Jeg er ok.
Du freser liksom.
Beklager.
Jeg er bare så glad for å lære magi at jeg ble revet med.
Nok forsøk på å drepe meg. Jo fortere vi tar egget tilbake,
desto raskere kan krigen stanses. På tide å gå.
Gå? Hvorfor slite seg ut med å gå, når elven kan bevege oss?
Niks. Si ha det til båten. Vi reiser på land herfra.
Hvorfor? Elven går i riktig retning, og går mye fortere enn vi kan til fots.
Se på de beina.
Hva? Jeg har fine bein.
Vi går, punktum.
Er det en annen grunn til at du ikke vil ta båten?
Er det noe du ikke sier?
Nei. Ingen hemmelig grunn.
Så vent.
Er du en alvekriger som tar saltomortale, klatrer i trær og stikker med sverd,
men som er redd for litt plask-plask?
Det er søtt.
Fint, vi tar den dumme båten.
Hvordan kunne du la dette skje?
Du snakker som om jeg inviterte snikmorderne.
Jeg måtte forlate festningen på grensen.
Aner du hvilke farlige krefter som er samlet der?
Jeg gjorde alt for å beskytte kong Harrow. Jeg var villig til å dø.
-Hva gikk galt? -Han.
Hans stahet lot meg ikke hjelpe ham.
Du kjenner ham også.
Hans stolthet var viktigere enn livet hans.
Du ønsket dette resultatet.
Hvordan våger du å antyde...
Hans død gir deg muligheter.
Hans død knuser hjertet mitt.
-Hedre ham, da. Finn barna hans. -De er borte, Amaya.
Fanget av en måneskyggealv. Er de ikke døde,
vil de snart være det.
Dette er en krisesituasjon.
En tom trone er et tegn på svakhet, en invitasjon til å ødelegge oss.
Vi må forsvare Katolis
og alle menneskerikene mot det som kommer.
Jeg kan hjelpe oss, derfra.
Du tror jeg er opportunistisk,
men motivene mine kunne ikke vært mer uselviske.
Jeg er Katolis tjener. Jeg er en tjener!
Det er fryktelig fine klær for en ydmyk tjener.
Du tror meg ikke.
Ta den du, da. Kom igjen, sett deg.
Jeg støtter deg som dronningregent.
Jeg skal samle rådet,
og vi skal sende meldinger til de andre kongene i Pentarkatet.
Tronen forblir tom til vi finner guttene.
Mat. Du vet at du ikke skal gjøre det.
Ikke lek i vannet.
Mat elsker vann, men han burde være redd for det.
Vil du vite hvorfor han heter Mat?
-Ikke egentlig. -Men jeg skal si det.
En litt dårlig spøk. Glødepadder?
De smaker visstnok nydelig.
Æsj.
Dypvannsfiskere bruker dem til å fange store fisker.
Derfor heter han "Mat". Forstår du?
Det er humoren til stefaren min.
Derfor kan han ikke havne i vannet.
Han vet ikke hvor nydelig han er, så...
Kan jeg tenne et lys?
-Går det bra? -Helt flott.
Jeg elsker båter så mye, det er derfor jeg er her nede.
For å være tett på båten.
Jeg skal stille deg fem spørsmål.
Ikke gjør det.
Det er en god distraksjon, så du glemmer ting.
Fem spørsmål. Det er alt du får.
Ok, spørsmål en.
Vi hørte alltid sprø ting om Xadia, som at det er magi overalt der.
Er det virkelig sånn?
Ja. Neste spørsmål.
Det må være rart at det er magi overalt hvor du ser.
Nei. I Xadia er magien stort sett i alt.
Det er det samme som å si at det er natur overalt. Det er bare...
...del av tingenes kraft eller ånd.
Jeg gleder meg til å se det. Høres utrolig ut.
Ja, det er det.
Det virker, ikke sant? Er du litt bedre?
Kanskje. Still neste spørsmål.
Ok, spørsmål to.
Hvordan er foreldrene dine?
De er døde.
Jeg mente ikke...
Det går bra.
Dette er kanskje ikke det beste tidspunktet.
-Er du virkelig ikke redd for vann? -Ikke flere spørsmål.
Det er bare... Vannet skal... Se!
-Ta båten til land. -Vi har ikke tid.
Få den til land. Det er sant, jeg hater vann.
Jeg er redd det, jeg blir dårlig. Alt det vonde.
Det er for sent. Hold dere fast.
Ikke slipp!
Søsteren din gjorde ham bedre.
Harrow sa at han var aldri så sterk eller modig som dronning Sarai trodde,
men hver dag prøvde han å bli sterkere og modigere
så han kunne leve opp til det hun så i ham.
Hun var medfølende og tålmodig.
Med mindre du tok den siste terten.
Den feilen gjorde jeg bare én gang.
Godtegris og jernhånd.
General Amaya, jeg beklager det som skjedde i tronsalen.
Du hjalp meg å se sannheten.
Hvorfor var det så vanskelig?
Jeg var blindet av trofast kjærlighet til riket
og til menneskeheten.
Vakt, hent en stallgutt, fort.
Jeg har funnet en stor strøm med pisspr...
...tøys.
Prinsene kommer først.
Å finne dem er det viktigste for kongeriket Katolis.
Bra. Du ser det på min måte.
Jeg drar ved solnedgang med en redningspatrulje.
Selvsagt. Men hva skjer med grensen?
Du sa selv at situasjonen er farlig.
Uten deg der til å lede fortet,
tror du innerst inne at det ikke vil falle?
Si hva du mener.
Hvis grensen faller, strømmer fienden inn i Katolis,
og jeg kan ikke forestille meg døden og ødeleggelsene som vil komme.
Så hva foreslår du?
Du drar til grensen og holder den. Der trengs du mest.
En gruppe av våre beste sendes umiddelbart for å finne prinsene.
Og hvis du stadig tviler på mine hensikter,
vil jeg be mine egne barn, Soren og Claudia,
om å lede redningsekspedisjonen.
Jeg tviler på hensiktene dine.
Jeg drar til grensen, men barna dine vil ikke lede ekspedisjonen.
Den oppgaven tildeles...
...hærfører Gren.
Det er meg. Jeg er hærfører Gren.
Du så frykten i øynene. Føles vann bedre nå?
Det har aldri føltes verre.
-Uansett, vi kommer fort fremover. -Hei.
Kan noen se Mat?
Mat! Kom tilbake! Svøm som en frosk.
Du skal ikke gå ut i vannet.
-For en katastrofe. -Jeg vet det.
Sokkene mine er søkkvåte. Katastrofe!
En søkkvåt katastrofe!
Callum?
Hei, havrunen. Jeg har ikke sett den lyse før.
Hvorfor ville havrunen...?
Å, akkurat.
Nydelige faste grunn, vi møtes igjen.
Bak dere! Mat er i trøbbel!
-Hva? -Mat trenger hjelp!
-Mat vrenger melk? -Nei, hun sier:
-"Mat stinker spelt" -Det er slemt å si.
Nei!
Det er opp til meg, hva? Selvfølgelig.
Farvel, faste grunn. Jeg kjente deg knapt.
Kom an. Gjør det for frosken. Den sure frosken som hater deg.
Ok, nå!
Jeg har en idé. Rayla, hopp.
-Men du vet ikke... -Hopp!
Jeg har sagt fra til Corvus at kong Harrow har gått bort.
Vet lord Viren at Corvus følger prinsene?
Nei.
Ikke stol på Viren.
Det kan ta en måned eller et år,
men han vil dolke dere i ryggen.
Jeg skal passe på.
Jeg forventer å få beskjed når prinsene blir funnet og er trygge.
Selvsagt.
Jeg skal melde fra umiddelbart.
Å, Gren?
Dårlige nyheter. Planene er endret.
Hva snakker du om? Hva snakker han om?
Jeg har bestemt at du ikke behøves. Soren skal lede redningsekspedisjonen.
Hva? General Amaya sa tydelig at jeg skulle lede den.
Kanskje det har vært en misforståelse.
Soren, avtal et møte der jeg og Gren kan...
...diskutere bekymringene hans.
Et stille sted. Rundt klokken ni?
Ja, flott. Ni passer med timeplanen min.
Flott.
Rayla, du reddet Mat.
Uten deg, hadde han blitt...
...fiskemat.
Det var modig.
Nei, jeg sa at jeg er redd for vann.
Ja, derfor var det du gjorde så heroisk.
Å, takk.
Hvorfor fortalte du ikke at du var redd før? Det er ok å være redd.
Jeg var vel redd for å være redd.
Det går litt i sirkel. Men verdt å vite.
Du er ikke redd for å være redd for å være redd.
Det er dypt. Men dumt.
Måneskyggealver skal ikke vise frykt.
-Noensinne. -Det er trist.
Det er sånn vi er.
Foreldrene mine er ikke døde. Jeg skulle ønske de var det.
-De er feiginger. -Hva mener du?
De var del av en elitestyrke, dragegarden.
Åtte alvekrigere som var valgt til å beskytte drageprinsens egg.
Stormdrager legger bare egg hvert tusende år.
Så egget er så sjeldent og dyrebart.
Men da menneskene kom og drepte dragekongen,
sviktet foreldrene mine pliktene sine. De rømte.
Jeg er så flau.
Jeg er så lei for hva menneskene gjorde.
Derfor må jeg gjøre det godt igjen.
Da jeg først kom hit, ville jeg hevne meg. Men da jeg så egget, endret alt seg.
Nå handler reisen om forsoning.
Vi er sammen om det.
Å nei! Båten driver vekk.
Jeg kan akkurat ikke nå den. Hva gjør vi nå?
Farvel, båt.
Takk.
Hva er greia med armbåndet ditt? Betyr det noe?
Nei. Det er bare pynt.
-Pynt? -Ja.
En måneskyggealv-greie.
Ok.
Fem over ni. Beklager at jeg er sen.
Det var bare fem minutter.
Hva er bekymringene dine?
Du har fjernet meg fra oppdraget.
-Greit. Fortsett. -Og...
...du har sperret meg inne.
Jeg forstår. Noe annet?
Nei, jeg tror det er det viktigste.
Takk. Jeg setter pris på tilbakemeldingen.
Far?
Det gjelder den andre fangen.
Han nekter å spise.
La ham være sulten.
Tekst: S. Marum