PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
V předchozích dílech Dračího prince…
Lidé a elfové si vzájemně nevěří.
To se nezmění, dokud to vejce nevrátíme do Xadie.
Raylo, zavázali jsme se.
Máme jen jedinou možnost.
Ihned vyšlu skupinu nejlepších vojáků, aby prince našli.
Záchrannou expedici
povedou mé děti, Soren a Claudia.
Poslouchej, musíš mi to vejce dát. Já ho hned odnesu na střechu.
Cože? Proč?
Prostě mi věř.
KNIHA 1. MĚSÍC
KAPITOLA 6. PROLOMIT LEDY
Tys mě vylekal, mrňousku.
Děkuju, maličký, ale ta ruka se olízáním nespraví.
Co se stalo?
Elfa jsem ještě nechytil. Bylo to docela lehké.
Callume? Myslím, že jsme sami.
Konečně. Na tuhle chvíli jsem dlouho čekal.
Callume?
Pořád voníš arašídovou pomazánkou.
Callume!
- Co? Co je? - Vzbuď se. Rayla je pryč.
- To ne! Sebrala ho? - Vejce je pořád tady.
Tak dobře. Ale stejně jí nesmíme věřit.
Ale já ji mám rád, Callume.
To já taky.
- Ale jde o to, že je… - Elfka? Záleží na tom?
Třeba jsme o elfech slyšeli jen samé lži.
Ne, chtěl jsem říct, že nám neřekla všechno.
Já to poznám.
Vydej mi ty kluky a nechám tě jít.
Propusť své vězně.
To nejsou vězňové. Jdou se mnou dobrovolně.
Cože? Proč by ti věřili?
Protože máme společný úkol. Jsou to moji přátelé.
Přátelé? Zabila jsi jim otce.
Nikoho jsem nezabila.
Tak tvůj velitel. To je jedno.
Počkej. Oni to nevědí, co?
- Až to zjistí, budou tě nenávidět. - Zmlkni!
Užij si vítězství, elfko.
Příště už mít štěstí nebudeš.
Volá poražený z příkopu.
Hele,
víš, že jsi trochu mluvil ze spaní?
O čem se ti zdálo?
Už nevím. Proč? Neřekl jsem žádné jméno, že ne?
Ne, ale říkal jsi něco o arašídové pomazánce…
Sendviče!
Zdálo se mi o sendvičích s arašídovou pomazánkou.
Byl jsi z těch sendvičů nějak zvláštně rozrušený.
Víš co, kamaráde? Až trochu vyrosteš,
sedneme si spolu a promluvíme si o sendvičích.
- Rychle! Musíme pryč! - Co se děje?
- Kde jsi byla? - Nejdřív se musíme najíst.
Podívej, jak je Mlask mrzutý.
Nemáme čas. Musíme hned odejít.
Raylo, proč? Aspoň nám vysvětli…
Nic vám vysvětlovat nemusím. Jdeme!
Dobře.
Skvělé místo na schůzky.
Hezky si na těch schodech procvičím nohy.
Musíme probrat něco důležitého. Soustřeď se.
Žádný problém.
Máš moji plnou pozornost.
Dnes večer vyrazíš se sestrou na výpravu.
Hledat naše prince.
Ano. Dobře mě to pálí.
Výsledek té výpravy je důležitý pro budoucnost království.
Zvládneme to. Najdeme je.
Jsem si jistý, že ano, ale jde o takovou drobnou nuanci.
Nevím, co je to nuance.
Dobře poslouchej.
Vrátíte se s hroznou zprávou, že princové zahynuli.
Počkej.
Cože?
Měl jsem hlavu dole, nějak se mi to popletlo.
Můžeš mi to zopakovat?
Vrátíte se s hroznou zprávou, že jsou oba princové mrtví.
- Počkat. Tahle cesta je moc snadná. - Ne, to není.
- Je snadná tak akorát. - Ne, je prošlapaná, rovná a měkká.
Určitě na ní brzo někoho potkáme.
Musíme jít tudy.
Těžší terén je pro nás bezpečnější. Čím těžší, tím lepší.
- To zní hrozně. - Přesně tak.
Už teď je to hrozné.
Máš tušení, jak je to vejce těžké?
Ne, to nemám, protože mi ho nechcete svěřit.
Můžeme ti věřit? Řekla jsi nám o všem pravdu?
Dobře. Noste si to hrozně těžké vejce dál.
Ale přestaňte si stěžovat.
Jdeme tudy.
Tak moment.
Když se vrátíme s tím, že princové zemřeli,
tak jsme přece selhali?
Nadcházející válka určí osud lidstva.
Historie dospěla do kritického bodu zlomu.
Může se vychýlit na obě strany?
Přesně tak.
Jako houpačka.
Ano. Historie je jako houpačka.
Pokud budeme silní a správně se rozhodneme,
budou se lidé moct vrátit do Xadie
a opět si podmanit magickou zemi, která nám právem náleží.
Ale když nás povede dětský král…
Jeho rozhodnutí budou špatná?
Jeho rozhodnutí budou slabá.
Historie se vychýlí na špatnou stranu
a vojenské síly Xadie zničí nejen Katolis, ale všech pět království.
Dobře, mám se vrátit se zprávou, že jsou mrtví.
Jenom nechápu,
co mám dělat, když je najdeme živé?
Pochopíš, co je správné udělat.
Co je správné?
Já… nevím, jestli to dokážu.
Venku, v divoké přírodě, se často stávají různé nehody.
Smrtelné nehody.
Můj synu,
nebude to lehké, ale ty jsi silný.
Ale nikomu ani slovo, ani Claudii!
Tohle břímě musíš nést sám.
Bude pro mě těžké převzít trůn
a jednou ten trůn bude tvůj.
Tak dobře.
Uděláme si přestávku a najíme se. Mám hlad.
Ale ne.
- Nemám jídlo. - Cože?
Měl jsi jediný úkol, nosit to vaše ztvrdlé lidské jídlo.
Proč jsi ho tam nechal?
Spěchala jsi na nás. Křičela jsi a já jsem…
Ty za to můžeš.
Ano, to je pravda. Křičela jsem tři věci:
„Rychle!“
„Jdeme!“
A hlavně „Nechte tady všechno jídlo, co potřebujeme k přežití!“
Co budeme dělat? Nemáme co jíst.
Možná budu tak hodná a rozdělím se s vámi o luněnkovou šťávu.
Je v ní hodně živin a mám jí ještě dost.
Měla jsem jí dost.
Někdo ji vypil. Kdo mi vlezl do věcí?
- Já se jich ani nedotkl. - Na mě nekoukej.
Já ji taky nevypila. Když jste to nebyli vy dva, tak kdo?
Počkat.
Byla to ta žabí příšera?
To by Mlask neudělal. Nemáš důvod si myslet…
Neobviňuj ho.
Koukej, jak svítí.
Mlask svítí podle toho, jak se cítí.
Jednu barvu má, když se cítí osamělý,
jinak svítí, když je hladový,
rozladěný nebo „rozhladněný“.
To když je rozladěný, že má hlad.
Chápu, co je to být „rozhladněný“.
Tak co znamená tahle barva?
No, takhle jsem ho ještě svítit neviděl.
Taková červená, měsíčně ovocná barva.
Ano, byl to on.
Myslím, že je rozhladněná.
Jsem hladozně nahlaštvaná.
Ukaž mi svou pravou tvář.
Nic?
Jsi paličaté kouzelné zrcadlo.
Myslíš, že mě to nenapadlo?
Zkoušel jsem osm různých odhalovacích kouzel a nic.
Nakonec v něm vidím vždy jen svůj zklamaný obličej.
Možná je to jen zrcadlo.
Ze všech pokladů,
artefaktů a relikvií v doupěti dračího krále a královny
měli tohle u sebe nejblíž.
Musí být důležité.
Tak to musíme zjistit za každou cenu.
Slyšíš to, zrcadlo? Budu tě sledovat.
Je divné, že to zrcadlo udělalo stejné gesto,
jako by chtělo sledovat mě.
Musíme probrat něco důležitého. Tvoje poslání.
Zachránit naše prince.
Ano, ale budeš mít i tajné poslání, mnohem důležitější.
Claudie.
Musíš získat zpět to dračí vejce.
Mají ho s sebou, tak to snad nebude problém.
Princové, vejce…
Ještě zvládnu třetí úkol, jestli něco potřebuješ.
To vejce nesmí získat nikdo jiný.
Je příliš důležité a nebezpečné.
Ať se stane cokoli, jakákoli nehoda nebo tragédie,
hlavní je,
abys přinesla zpět to vejce.
- Rozumím. - Dobře.
Mám otázku.
Co když nás napadnou obří škorpilouni
a budou takhle bzučet…
a takhle se na nás škorpit…
a já se budu muset rozhodnout, jestli zachránit vejce, nebo Sorena,
co mám udělat?
Tati, to byl vtip.
Klid, jenom humor.
Všechno bude v pořádku.
To vejce.
Když se budeš muset rozhodnout, zachraň to vejce.
Raylo, nemůžeš zpomalit?
Jde to trochu hůř.
Raylo, no tak!
Vybrala jsi tuhle hroznou cestu, tak nám aspoň neutíkej.
Musím si to na chvíli sundat. A popadnout dech.
Nabízím vám řešení. Nechte mě nést to vejce.
Chápete, že bych si ho mohla vzít? Mohu vám ho sebrat, kdy se mi zachce.
Takhle si určitě získáš naši důvěru.
Ale neseberu. A o to jde.
Tak ti gratulujeme!
Nevyhrožuješ nám a neokradla jsi nás?
To je na medaili.
Jsi hrdinka!
- Hrdinka… - Mohu ho sebrat
- a odnést ho Xadie sama… - Lidi, buďte potichu.
- …a byla bych hrdinka. - A co ti brání?
Musíte ho předat vy.
Lidští princové vrátí vejce dračí královně.
To je to velké gesto, které může ukončit válku
a změnit svět!
Přestaňte se hádat. Podívejte!
Z toho křiku začal praskat led. Když si nedáme pozor,
může se utrhnout lavina. Chápete?
Už ani muk.
Dobře. Už nepraská.
Utíkejte!
- Co to máš s rukou? - Nestarej se a utíkej!
Neutečeme tomu!
Je to jako… sněhotsunami!
- Callume, co to děláš? - Pojďte za mě.
Aspiro!
Jste všichni v pořádku?
Kde je ta škytající žába, co krade šťávu?
Je tamhle.
A je v pořádku. Zvládli jsme to!
Dojdu pro vejce.
Ezi, nehýbej se. Jdeme pro tebe.
Ahoj medvídku. Co se ti stalo?
Vypadáš nějak smutně.
Hezky medvídka podrbeme.
Neříkal ti táta něco zvláštního?
Ano, vlastně asi ano. Říkal něco zvláštního tobě?
Ne. Vůbec ne. Jenom normální tátovy řeči. Proč?
Tak asi nic, no.
A co ti říkal zvláštního?
Říkal, že vlašské ořechy jsou nejlepší…
ovoce!
To je bláznivé, ne?
- Možná to ani není ovoce. - To není.
- Tak to je zvláštní. - Co je pak nejlepší zelenina?
Zmrzlina?
Tak… jsi připravený na naši výpravu?
Ano.
- Asi ano. - Výborně.
Určitě neumřeš.
Na té výpravě.
Jednou asi umřeš, řekla bych.
Ale kdo ví? Možná ne.
Díky, Claudie.
Nehýbej se. Jsme skoro u tebe.
Opatrně. Podej mi ho.
Co teď?
Teď ti podám to vejce.
Promiň, že jsem se choval jako pitomec.
Máme štěstí, že jsi naše kamarádka. Já ti věřím.
Ne, počkej. Nezasloužím si tu důvěru.
Ještě ne. Musím vám říct pravdu.
Dneska ráno jsme spěchali, protože mě někdo přepadl. Člověk.
Přemohla jsem ho, ale bylo to těžké.
Kvůli tomuhle.
- Nemusíš to říkat teď, Raylo. - Musím.
Tohle je závazek zabijáka,
rituál Měsíčních elfů.
Než jsme se potkali, přísahala jsem.
Zavázala jsem se…
vzít život princi Ezranovi.
A tahle stuha neodpadne, dokud bude žít.
Bude se pořád stahovat, dokud o tu ruku nepřijdu.
Jsem připravená tu cenu zaplatit.
Děkujeme, že jsi nám to řekla, ale teď máme jiný problém.
Ještě jedna věc.
Tu noc, kdy jsme se potkali, se stalo něco špatného.
Raylo, není čas.
Callume, musím vám to říct. Král je…
Vezmi ho!
Upustila jsi ho.
Říkala jsem, že mě zlobí ruka.
Tak použij druhou!
Přestaňte se hádat. Musíme něco udělat.
Ezi, ne! Ezrane!
- Jdu za ním. - Ne!
- Co? Proč? - On to dokáže, zachrání ho.
Musíme mu věřit. A musíme být tady a vytáhnout ho.
- Je ještě dítě. - Je odvážný a silný. Dokáže to.
- No tak! - Bude to dobré.
Ez ho vytáhne.
Neměla jsi pravdu.
On se nevrátí.
Je mi to moc líto.
Myslela jsem, že to dokáže.
On žije! Stuha je pořád pevná.
Ez pořád žije.
Musí.
Ezrane. Ezi…
Ty jsi to vejce zachránil. Dokázal jsi to.
Prosím, Ezrane, musíš být v pořádku. Tak řekni něco.
Myslím, že mám prsty jako rampouchy.
Ale ne.
S vejcem se něco stalo.
Překlad titulků: Petr Bajer