‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫בפרקים הקודמים...‬
‫בני האדם והאלפים לא סומכים אלה על אלה.‬
‫זה לא ישתנה עד שנשיב את הביצה הזו לזאדיה.‬
‫ריילה, קשרנו את עצמנו.‬ ‫יש רק דרך אחת להתיר זאת.‬
‫חיילינו הטובים ביותר‬ ‫יצאו מיד כדי לחפש את הנסיכים.‬
‫אשלח את הילדים שלי, סורן וקלאודיה,‬
‫להוביל את משימת ההצלה.‬
‫אני צריכה שתיתן לי את הביצה.‬ ‫עליי להביא אותה לגג מיד.‬
‫מה? למה?‬
‫סמוך עליי.‬
‫- ספר ראשון‬ ‫ירח -‬
‫- פרק שש‬ ‫דרך הקרח -‬
‫הפחדת אותי, חמודון קטן.‬
‫תודה, קטנצ'יק, אבל ליד שלי יש בעיה‬ ‫שלא תוכל לפתור בליקוקים.‬
‫מה קרה?‬
‫מעולם לא לכדתי אלף קודם.‬ ‫קל יותר משחשבתי.‬
‫קאלום? אני חושב שאנחנו לבד.‬
‫סוף סוף. חיכיתי לרגע הזה.‬
‫קאלום?‬
‫עדיין יש לך ריח של חמאת בוטנים.‬
‫קאלום!‬
‫מה?‬ ‫-תתעורר. ריילה איננה.‬
‫אוי, לא. היא לקחה אותה?‬ ‫-הביצה עדיין פה.‬
‫טוב.‬
‫עדיין אי אפשר לסמוך עליה.‬
‫אבל היא מוצאת חן בעיניי, קאלום.‬ ‫-גם בעיניי.‬
‫אבל העניין הוא שהיא...‬ ‫-אלפית? למי אכפת?‬
‫נראה שכל מה ששמענו על אלפים‬ ‫היה לא נכון.‬
‫לא, עמדתי להגיד שהעניין הוא‬ ‫שהיא לא מספרת לנו הכול.‬
‫אני מרגיש את זה.‬
‫תני לי את הבנים ואשחרר אותך.‬
‫שחררי את השבויים שלך.‬
‫הם לא שבויים. הם בחרו ללכת איתי.‬
‫מה? למה שיסמכו עלייך?‬
‫כי אנחנו עושים את זה יחד.‬ ‫הם החברים שלי עכשיו.‬
‫חברים? הרגת את אבא שלהם.‬
‫אני לא הרגתי אף אחד.‬ ‫-המנהיג שלך הרג אותו. מה ההבדל?‬
‫רגע. הם לא יודעים, מה?‬
‫כשהם יגלו, הם ישנאו אותך.‬ ‫-שתוק!‬
‫תיהני מהניצחון שלך,‬ ‫אלפית.‬
‫בפעם הבאה לא יהיה לך מזל.‬
‫אומר הבחור שבתעלה.‬
‫אז...‬
‫ידעת שדיברת מתוך שינה מקודם?‬
‫על מה חלמת?‬
‫לא זוכר. למה?‬ ‫לא אמרתי אף שם בקול רם, נכון?‬
‫לא. אבל אמרת משהו על חמאת בוטנים.‬
‫כריכים!‬
‫כן, אני נזכר עכשיו. חלמתי על כריכים.‬
‫מאוד התרגשת מכריכים, באופן מוזר.‬
‫אתה יודע מה?‬ ‫בעוד כמה שנים, כשתתבגר,‬
‫נשב ונעשה שיחה כנה על כריכים.‬
‫זוזו! אנחנו חייבים לזוז!‬ ‫-מה קורה?‬
‫איפה היית?‬ ‫-כדאי שנאכל משהו קודם.‬
‫תראי כמה זועף בייט נראה.‬
‫אין זמן. אנחנו חייבים לזוז עכשיו.‬
‫ריילה, למה? לפחות תסבירי...‬
‫אני לא חייבת להסביר לך דבר! בואו נזוז!‬
‫טוב.‬
‫אני אוהב להיפגש פה.‬
‫העלייה במדרגות מאמנת לי את הרגליים.‬
‫עלינו לדון בנושאים חשובים.‬ ‫נסה להתמקד.‬
‫אין בעיה.‬
‫קיבלת את מלוא תשומת לבי.‬
‫הערב אחותך ואתה תצאו למשימה.‬
‫החיפוש אחר הנסיכים.‬
‫כן, זה כאב טוב.‬
‫למשימה שלך תהיה השפעה מכרעת‬ ‫על עתיד הממלכה שלנו.‬
‫אין בעיה. נמצא אותם.‬
‫אני בטוח, אבל יש קצת מורכבות.‬
‫אין לי מושג מה זה אומר.‬
‫תקשיב טוב.‬
‫עליכם לשוב עם החדשות המחרידות‬ ‫שהנסיכים מתו.‬
‫רגע. סליחה?‬
‫נראה לי שהראש שלי היה הפוך‬ ‫והכול התבלבל.‬
‫תוכל לחזור על זה?‬
‫עליכם לשוב עם החדשות המחרידות‬ ‫ששני הנסיכים מתו.‬
‫רגע. המסלול הזה קל מדי.‬ ‫-לא נכון.‬
‫הוא קל בדיוק במידה.‬ ‫-לא, הוא שטוח, הוא רך.‬
‫במוקדם או במאוחר ניתקל במישהו.‬
‫צריך לעלות משם.‬
‫אדמה קשה בטוחה יותר.‬ ‫עדיף שתהיה כמה שיותר קשה.‬
‫זה נשמע איום.‬ ‫-בדיוק.‬
‫כבר קשה לנו מספיק.‬ ‫יש לך מושג עד כמה כבדה הביצה הזו?‬
‫לא, כי אתה לא סומך עליי‬ ‫כדי לתת לי לסחוב אותה.‬
‫כדאי לנו לסמוך עלייך?‬ ‫אמרת לנו את האמת לגבי הכול?‬
‫טוב, תמשיך לסחוב את הביצה הכבדה מאוד.‬
‫אבל תפסיק להתבכיין על זה.‬
‫אנחנו עולים מכאן.‬
‫אז רק רגע.‬
‫אם נשוב עם החדשות שהנסיכים מתו,‬
‫זה לא אומר שנכשלנו?‬
‫המלחמה הבאה עלינו תקבע את גורל האנושות.‬
‫ההיסטוריה הגיעה לנקודת מפנה חשובה.‬
‫אז אתה אומר שהכול פתוח.‬
‫בדיוק.‬
‫כמו בנדנדה.‬
‫כן. ההיסטוריה היא כמו...‬
‫נדנדה.‬
‫אם אנו חזקים מספיק‬ ‫כדי לקבל את ההחלטות הנכונות,‬
‫בני האדם יוכלו לשוב לזאדיה,‬
‫ולהשיב את האדמות הקסומות ששייכות לנו.‬
‫אבל אם ילד-מלך ינהיג אותנו...‬
‫הוא יקבל החלטות גרועות?‬
‫הוא יקבל החלטות חלשות.‬
‫ההיסטוריה תיטה לכיוון הלא נכון,‬
‫וכוחות זאדיה יביסו לא רק את קאטוליס‬ ‫אלא את כל חמש הממלכות.‬
‫טוב, אז אני אמור לשוב עם חדשות שהם מתים.‬
‫מה שאני לא מבין זה...‬
‫מה אני אמור לעשות אם נמצא אותם בחיים?‬
‫אתה תדע מה הדבר הנכון לעשות.‬
‫הדבר הנכון?‬
‫אני לא יודע אם אוכל לעשות זאת.‬
‫שם בחוץ, בטבע,‬
‫תאונות קורות כל יום.‬
‫תאונות קטלניות.‬
‫בני...‬
‫זה לא יהיה קל, אבל אתה חזק.‬
‫אל תספר לאיש, אפילו לא לקלאודיה.‬
‫אתה חייב לשאת בנטל הזה לבד.‬
‫זו תהיה מעמסה עבורי למלוך,‬
‫ויום אחד כס המלכות יהיה שייך לך.‬
‫טוב. בואו נעצור ונאכל. אני מורעבת.‬
‫אוי, לא.‬
‫האוכל לא אצלי.‬ ‫-מה? הייתה לך משימה אחת,‬
‫לסחוב את האוכל האנושי העבש שלך.‬ ‫איך שכחת אותו?‬
‫אמרת לנו למהר.‬
‫צעקת עלינו ואני פשוט...‬ ‫גרמת לי לשכוח אותו.‬
‫נכון, כי אני זוכרת שצעקתי שלושה דברים.‬
‫"מהר!", "בואו נזוז!"‬
‫ו"תשאיר מאחור את כל הציוד‬ ‫שנחוץ לנו כדי לשרוד".‬
‫מה נעשה? נגמר לנו האוכל.‬
‫אני מניחה שאסכים לחלוק איתכם‬ ‫את מיץ תות הירח שלי.‬
‫הוא מלא בחומרים מזינים‬ ‫ועדיין יש לי הרבה.‬
‫היה לי הרבה.‬
‫מישהו שתה הכול.‬ ‫מי חיטט לי בחפצים?‬
‫לא נגעתי לך בדברים.‬ ‫-אל תסתכלי עליי.‬
‫אני לא שתיתי את זה.‬ ‫אם אחד מכם לא פילח את זה, אז מי כן?‬
‫רגע...‬
‫האם המפלצת צפרדע הזו...‬
‫בייט לא היה עושה זאת.‬ ‫אין לך שום סיבה לחשוב...‬
‫אל תאשימי אותו.‬ ‫-תראה איך הוא בוהק.‬
‫בייט בוהק בדרכים שונות ‬ ‫בהתאם למצב הרוח שלו.‬
‫יש לו צבע שמראה בדידות,‬
‫וצבע אחר שמראה רעב,‬
‫או כעס או כעס מרעב.‬
‫זה כשאתה כל כך רעב שאתה כועס.‬
‫אני יודעת מה זה "כעס מרעב".‬
‫אז מה משמעות הצבע הזה?‬
‫האמת שמעולם לא ראיתי אותו‬ ‫בוהק בצבע הזה.‬
‫זה מין צבע אדום, סגול של תות.‬
‫כן, הוא עשה זאת.‬
‫היא בטח כועסת מרעב.‬
‫אני רותחת מרעב.‬
‫ספרי לי את האמת.‬
‫שום דבר?‬
‫את מראה קסומה עקשנית.‬ ‫-את חושבת שלא ניסיתי את זה?‬
‫הטלתי שמונה כישופי גילוי שונים.‬ ‫כולם נכשלו.‬
‫בסופו של דבר, אני רק רואה‬ ‫את הפרצוף המתוסכל שלי בוהה בי.‬
‫אולי זו רק מראה.‬
‫מכל האוצרות, החפצים והשרידים‬ ‫שבמאורת מלך ומלכת הדרקונים,‬
‫הם שמרו את זה קרוב למקום בו ישנו.‬
‫הוא בטוח חשוב.‬
‫אז נפענח את זה,‬ ‫לא חשוב מה יידרש לשם כך.‬
‫שמעת את זה, מראה?‬ ‫אני מזהירה אותך.‬
‫מוזר איך שהמראה החזירה לי את זה,‬
‫כאילו שהיא הזהירה אותי.‬
‫אנחנו צריכים לדון במשהו חשוב.‬ ‫המשימה שלך.‬
‫להציל את הנסיכים.‬
‫כן, אבל לך תהיה משימה סודית חשובה בהרבה.‬
‫קלאודיה, את חייבת להשיב את ביצת הדרקון.‬
‫היא איתם, אז זו לא צריכה להיות בעיה.‬ ‫נסיכים, ביצה...‬
‫יש לי מקום למשימה שלישית,‬ ‫אם תצטרך עוד משהו.‬
‫אסור שהביצה תיפול לידיים הלא נכונות.‬ ‫היא חזקה ומסוכנת מדי.‬
‫מה שלא יקרה,‬ ‫גם אם תתרחש תאונה או אסון,‬
‫מעל לכול, את חייבת לשוב עם הביצה הזו.‬
‫אני מבינה.‬ ‫-יופי.‬
‫שאלה אחת.‬
‫בוא נגיד שדבורי עקרב ענקיות‬ ‫תוקפות אותנו,‬
‫והן מזמזמות ככה...‬
‫ומנופפות את העוקץ שלהן...‬
‫ואני חייבת לבחור בין הצלת הביצה‬ ‫לבין הצלת סורן,‬
‫מה לעשות?‬
‫אבא, זו בדיחה.‬ ‫תירגע, אני צוחקת.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫הביצה.‬
‫אם את חייבת לבחור...‬
‫תבחרי בביצה.‬
‫ריילה, את יכולה להאט?‬
‫זה מתחיל להיות מסובך.‬
‫ריילה, נו, באמת!‬ ‫את זו שבחרה במסלול המטורף הזה.‬
‫לפחות חכי לנו.‬ ‫-אני צריך להניח את זה לרגע.‬
‫ולנשום קצת.‬
‫יש פתרון, אתה יודע,‬ ‫פשוט תן לי לסחוב את הביצה.‬
‫ברור לך שאני יכולה פשוט לקחת אותה‬ ‫מתי שבא לי.‬
‫יופי של דרך ליצור אמון.‬ ‫-אבל אני לא עושה זאת. זו הנקודה.‬
‫כל הכבוד.‬
‫לא איימת עלינו או לקחת את הביצה בכוח.‬ ‫מגיע לך פרס.‬
‫את גיבורה!‬
‫גיבורה...‬ ‫-אני יכולה לקחת אותה.‬
‫אני יכולה להשיב אותה לזאדיה לבד...‬ ‫-תהיו בשקט.‬
‫אהיה גיבורה.‬ ‫-אז מה עוצר אותך?‬
‫היא חייבת לבוא מכם.‬
‫נסיכים בני אנוש,‬ ‫משיבים את הביצה למלכת הדרקונים.‬
‫זו מה שחשוב.‬ ‫זה יכול לסיים את המלחמה ולשנות את העולם!‬
‫אתם צריכים להפסיק לריב. תראו.‬
‫כל הצעקות שלכם שוברות את הקרח.‬ ‫אם לא ניזהר,‬
‫נגרום למפולת שלגים. הבנתם?‬
‫בלי לצייץ.‬ ‫-הבנתי.‬
‫יופי. זה הפסיק להישבר.‬
‫רוצו!‬
‫מה קרה ליד שלך?‬ ‫-אל תדאג. רוץ!‬
‫לא נספיק!‬ ‫זה כמו צונאמי שלג!‬
‫קאלום, מה אתה עושה?‬ ‫-עמדו מאחוריי.‬
‫אספירו!‬
‫כולם בסדר?‬
‫איפה הצפרדע הגנב והמשהק הזה?‬
‫הוא שם והוא בסדר.‬ ‫שרדנו!‬
‫אלך להביא את הביצה.‬
‫אז, אל תזוז. אנחנו באים להציל אותך.‬
‫היי, סור-דוב. מה הבעיה?‬
‫אתה נראה קצת מדוכא.‬
‫סור-דוב המסכן.‬
‫אבא אמר לך משהו מוזר?‬
‫כן, בערך. הוא אמר לך משהו מוזר?‬
‫לא. לגמרי לא. סתם...‬
‫שיחת אבא. מה?‬
‫טוב, אני מניחה.‬
‫אז מה הוא אמר לך שהיה כה מוזר?‬
‫הוא אמר שהפרי האהוב עליו הוא אגוז מלך.‬
‫זה מטורף, נכון?‬
‫אני אפילו לא חושב שזה פרי.‬ ‫-זה לא.‬
‫זה מוזר.‬ ‫-מה הירק האהוב עליו?‬
‫גלידה?‬
‫בכל אופן...‬
‫אתה מוכן למשימה שלנו?‬ ‫-כן.‬
‫אני מניח שכן.‬ ‫-נהדר.‬
‫אני בטוחה שלא תמות.‬ ‫-מה?‬
‫במשימה הזו.‬
‫בסופו של דבר תמות, אני מניחה.‬
‫אבל מי יודע? אולי לא תמות.‬
‫תודה, קלאודיה.‬
‫אל תזוז. כמעט הגענו.‬
‫בזהירות. תעביר לי אותה.‬
‫מה עכשיו?‬
‫עכשיו אעביר לך את הביצה.‬
‫אני מצטער שהייתי מגעיל קודם, ריילה.‬
‫יש לנו מזל שאת חברה שלנו.‬ ‫אני באמת סומך עלייך.‬
‫לא, רגע. האמון שלכם לא מגיע לי.‬
‫עדיין לא. אני צריכה לספר לכם את האמת.‬
‫הבוקר, מיהרנו בגלל שתקף אותי מישהו.‬ ‫בן אדם.‬
‫נלחמתי בו אבל זה היה קשה.‬
‫בגלל זה.‬
‫את לא צריכה לעשות את זה עכשיו.‬ ‫-אני כן.‬
‫זה קשר של מתנקש,‬ ‫טקס של אלפים של צל הירח.‬
‫לפני שפגשתי אתכם נשבעתי.‬
‫קשרתי את עצמי...‬
‫להרוג את הנסיך אזרן.‬
‫והקשר הזה לא ייפרם‬ ‫כל עוד הוא בחיים.‬
‫הוא יתהדק יותר ויותר‬ ‫עד שאאבד את היד שלי.‬
‫אבל זה מחיר שאני מוכנה לשלם.‬
‫תודה שסיפרת לנו,‬ ‫אבל אנחנו צריכים להתמקד במצב.‬
‫יש עוד דבר אחד.‬
‫בערב בו פגשתי אתכם, משהו רע קרה.‬
‫ריילה, אין זמן.‬ ‫-קאלום, אני צריכה לספר לכם. המלך...‬
‫קחי אותה.‬
‫הפלת אותה.‬ ‫-הרגע סיפרתי לך שהיד שלי דפוקה.‬
‫תשתמשי ביד השנייה.‬
‫תפסיקו לריב. אנחנו חייבים לעשות משהו.‬
‫אז, לא! אזרן!‬
‫אלך אחריו.‬ ‫-לא!‬
‫מה? למה?‬ ‫-הוא יציל את הביצה.‬
‫חייבים להאמין בו.‬ ‫ונצטרך להישאר פה כדי למשות אותו.‬
‫אבל הוא רק ילד.‬ ‫-הוא אמיץ וחזק. הוא יכול לעשות זאת.‬
‫קדימה!‬ ‫-יהיה בסדר.‬
‫אז ימצא אותה.‬
‫טעית.‬
‫הוא לא חוזר.‬
‫אני מצטערת.‬
‫חשבתי שיוכל...‬
‫הוא חי! הקשר עדיין הדוק.‬
‫אז עדיין חי.‬ ‫הוא חייב להיות.‬
‫אזרן. אז...‬
‫אז, הצלת אותה.‬ ‫השבת את הביצה. עשית זאת!‬
‫בבקשה, אזרן, אתה חייב להיות בסדר.‬ ‫תגיד משהו.‬
‫אני חושב שקפאו לי האצבעות.‬
‫אוי, לא.‬
‫משהו קרה לביצה.‬
‫תרגום כתוביות: תום פארי‬