EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Tidligere i Drageprinsen.
Mennesker og alver stoler ikke på hverandre.
Det vil ikke endre seg før vi tar egget til Xadia.
Rayla, vi bandt oss. Vi kan bare frigjøres på én måte.
En gruppe av våre beste vil bli sendt for å finne prinsene.
Jeg skal be mine egne barn, Soren og Claudia,
om å lede redningsekspedisjonen.
Du må gi meg egget. Jeg må få det til taket med en gang.
Hva? Hvorfor det?
Stol på meg.
BOK 1 MÅNE
KAPITTEL 6 GJENNOM ISEN
Du skremte meg, lille søtnos.
Takk, lille venn, men hånden min har et problem som ikke kan slikkes bort.
Hva er galt?
Jeg har aldri fanget en alv før. Lettere enn jeg trodde.
Callum? Jeg tror vi er alene.
Endelig. Jeg har ventet på dette øyeblikket.
Callum?
Pusten din lukter av peanøttsmør.
Callum!
-Hva? -Våkne. Rayla er borte.
-Å nei! Tok hun det? -Egget er her fortsatt.
Ok, bra. Det betyr ikke at vi kan stole på henne.
-Men jeg liker henne. -Det gjør jeg også.
-Men greia er at hun... -Er en alv? Hva så?
Kanskje alt vi har hørt om alver er galt.
Nei, jeg ville si at greia er at hun ikke forteller oss alt.
Jeg kjenner det.
Gi meg guttene, og du kan gå.
Slipp fangene fri.
De er ikke fanger. De valgte å reise med meg.
Hva? Hvorfor skulle de stole på deg?
Fordi vi er sammen om dette. De er vennene mine.
Venner? Du drepte faren deres.
-Jeg har ikke drept noen. -Lederen din, da. Hva er forskjellen?
Vent. Vet de det ikke?
-Når de får høre det, vil de hate deg. -Hold munn!
Nyt seieren din, alv.
Neste gang lykkes du ikke.
Sier fyren i grøfta.
Så...
...vet du at du snakket i søvne tidligere?
Hva drømte du om?
Husker ikke? Hvorfor det? Jeg sa ikke noens navn?
Nei. Men du sa noe om peanøttsmør...
Brødskiver.
Ja, jeg husker det nå. Jeg drømte om brødskiver.
Du virket veldig opphisset over brødskiver.
Vet du hva? Om noen år, når du er eldre,
skal vi ta en alvorlig samtale om brødskiver.
-Kom igjen! Vi må dra! -Hva skjer?
-Hvor var du? -Vi bør spise noe først.
Se så sur Mat er nå.
Vi har ikke tid. Vi må videre nå.
Hvorfor? Du må iallfall forklare...
Jeg må ikke forklare noe! Kom igjen!
Greit.
Jeg elsker å møtes her oppe.
Jeg får trent beina i alle de trappene.
Vi har viktige ting å snakke om. Konsentrer deg.
Ikke noe problem.
Du har min oppmerksomhet.
I kveld skal du og søsteren din ut på et oppdrag.
Og lete etter prinsene.
Å ja. Sånn skal det svi.
Hvordan oppdraget går er avgjørende for rikets fremtid.
Vi ordner dette. Vi finner dem.
Jo da, men denne situasjonen har visse nyanser.
Aner ikke hva en nyanse er.
Hør nøye etter.
Dere skal komme med den fryktelige nyheten at prinsene er døde.
Vent. Unnskyld meg?
Jeg tror hodet mitt var opp ned, og det ble uklart.
Kan du si det igjen?
Dere skal komme med den fryktelige nyheten at begge prinsene er døde.
-Vent. Denne stien er for lett. -Nei, da.
-Den er akkurat lett nok. -Nei, den er velbrukt, flat og myk.
Før eller senere vil vi møte noen.
Vi må gå opp den veien.
Vanskeligere terreng er tryggere. Jo vanskeligere, jo bedre.
-Det høres fælt ut. -Akkurat.
Dette er vanskelig nok. Vet du hvor tungt egget er?
Nei, for jeg får ikke lov til å bære det.
Burde vi la deg gjøre det? Har du fortalt sannheten om alt?
Greit, fortsett å bære det veldig tunge egget.
Men slutt å sutre.
Vi går denne veien.
Vent nå litt.
Hvis vi kommer med nyheten om at prinsene er døde,
har vi ikke mislykkes?
Krigen vil avgjøre menneskets skjebne.
Historien er på et kritisk vippepunkt.
Du sier at alt kan gå begge veier.
Akkurat.
Som en dumphuske.
Ja. Historien er som...
...en dumphuske.
Er vi sterke nok til å ta riktig avgjørelse,
kan mennesket komme tilbake til Xadia
og ta tilbake det magiske landet som tilhører oss.
Men om vi ledes av en barnekonge...
Vil han ta dårlige valg?
Han vil ta svake valg.
Historien vil gå feil vei,
og Xadias styrker vil ikke bare knuse Katolis, men alle de fem rikene.
Ok, så jeg skal komme tilbake med nyheten om at de er døde.
Det jeg ikke forstår, er...
...hva gjør jeg om vi finner dem i live?
Du vil vite hva som er riktig å gjøre.
Det riktige?
Jeg vet ikke om jeg kan gjøre det.
Der ute, i villmarken,
skjer det ulykker hver dag.
Dødelige ulykker.
Min sønn...
...det vil ikke bli lett, men du er sterk.
Ikke fortell noen, ikke engang Claudia.
Du må bære byrden alene.
Det vil være en byrde for meg å ta tronen,
og en dag vil den tronen bli din.
Greit. Vi stopper og spiser. Jeg er skrubbsulten.
Å nei.
-Jeg har ikke maten. -Hva? Du hadde én jobb:
Bære den tørre maten. Hvordan kunne du glemme den?
Du stresset oss.
Du ropte og jeg bare... Du fikk meg til å glemme den.
Ja, for jeg husker at jeg ropte tre ting.
"Fort dere", "Kom an",
og "Pass på å legge igjen forsyningene vi trenger for å overleve".
Hva skal vi gjøre? Vi har ikke mer mat.
Jeg kan vel dele månebærjusen min med dere.
Den er full av næringsstoffer, og jeg har masse.
Hadde masse.
Alt er drukket. Hvem har rørt tingene mine?
-Ikke jeg. -Ikke se på meg.
Jeg drakk den ikke. Om det ikke var dere, hvem har da gjort det?
Vent.
Har det froskemonsteret...
Mat ville ikke gjort det. Du har ingen grunn...
-Ikke anklag ham. -Se hvordan han gløder.
Mat gløder forskjellig avhengig av hvordan han har det.
Han har én farge hvis han er ensom,
eller en annen om han er sulten
eller sint, eller "silten".
Når du er så sulten at du er sint.
Jeg vet hva "silten" betyr.
Så hva betyr den fargen?
Jeg har aldri sett ham gløde sånn før.
En rødaktig, fiolett bærfarge.
Ja, han gjorde det.
Tror hun er "silten".
Jeg er "sabsolutt sorbannet".
Fortell meg din sanne natur.
Vis magien din.
Ingenting?
-Et gjenstridig magisk speil. -Tror du ikke jeg har prøvd?
Åtte avsløringsbesvergelser. De lyktes ikke.
Til slutt ser jeg ikke noe annet enn mitt eget frustrerte ansikt i det.
Kanskje det bare er et speil.
Av alle skattene, gjenstandene og minnene i dragekongens hule,
hadde de dette nært ved der de sov.
Det må være viktig.
Da skal vi finne det ut, samme hva.
Hører du det speil? Jeg advarer deg.
Litt rart at speilet gjorde det samme,
som det advarte meg.
Vi har noe viktig å snakke om. Oppdraget.
For å redde prinsene.
Ja, men du vil ha et hemmelig oppdrag som er viktigere.
Claudia, du må finne drageegget.
De har det med seg, så det blir lett. Prinser, egg...
Jeg har plass til et tredje oppdrag, om du trenger noe mer.
Egget kan ikke havne i gale hender. Det er for mektig, for farlig.
Uansett hva som skjer av ulykker eller tragedier,
så må du fremfor alt få med egget tilbake.
-Jeg forstår. -Bra.
Ett spørsmål.
Om vi blir angrepet av gigantiske humle-skorpioner,
og de summer, sånn....
...og vifter med klørne sine...
...og jeg må velge mellom å redde egget og Soren,
hva gjør jeg?
Det er en spøk. Slapp av, jeg tøyser.
Alt vil gå fint.
Egget.
Hvis du må velge...
...velg egget.
Rayla, kan du bremse?
Det er ikke så lett.
Kom an! Du fikk oss til å ta denne sprø veien,
-så la oss holde følge. -Jeg må sette det ned litt.
Og få igjen pusten.
Det fins en løsning. La meg bære egget.
Du skjønner at jeg bare kan ta det? Jeg kunne det om jeg ville.
Ja, akkurat. Sånn øker du tilliten.
Jeg gjør det ikke. Det er poenget.
Å, gratulerer!
Du har ikke tvunget oss? Du fortjener en medalje!
Du er en helt!
-Helt... -Jeg kunne ta det.
-Jeg kunne ta det til Xadia alene... -Demp dere.
-Jeg ville vært en helt. -Hva stopper deg?
For det må komme fra dere.
Menneskeprinser som gir egget til dragedronningen.
Det er gesten som må til. Det kan avslutte krigen og endre verden!
Dere må slutte å krangle. Se.
Ropingen får isen til å sprekke. Om vi ikke er forsiktige,
kan vi starte et ras. Ok?
-Skjønner. -Ikke et pip.
Bra. Den sluttet å sprekke.
Løp!
-Hva skjedde med hånden din? -Glem det, bare løp!
Vi klarer det ikke! Det er som en "snønami"!
-Hva gjør du? -Gå bak meg.
Aspiro!
Er alle ok?
Hvor er den hikkende justyvfrosken?
Han er der, og er ok. Vi klarte oss!
Jeg henter egget.
Ikke rør deg. Vi kommer til deg.
Hei, Sor-bjørn. Hva er galt?
Du ser litt deppa ut.
Å, grizzly-Sor-bjørn.
Sa pappa noe rart til deg?
Ja, litt. Sa han noe rart til deg?
Nei, absolutt ikke. Bare en standard...
...pappasamtale. Hva?
Ok, antar jeg.
Hva sa han til deg som var rart?
Han sa at valnøtter er yndlings...
...frukten hans!
Det er sprøtt, ikke sant?
-De er ikke engang frukter. -Nei.
-Det er rart. -Hva er yndlingsgrønnsaken hans?
Iskrem?
Uansett...
-...er du klar til oppdraget. -Ja.
-Det er jeg vel. -Flott.
-Du vil ikke dø. -Hva?
Under oppdraget.
Du vil dø til slutt, antar jeg.
Men hvem vet? Kanskje ikke.
Takk, Claudia.
Stå stille. Vi er nesten fremme.
Forsiktig. Bare gi det til meg.
Hva nå?
Nå gir jeg deg egget.
Beklager at jeg var en dust tidligere.
Vi er heldige som har deg som venn. Jeg stoler på deg.
Nei, vent. Jeg fortjener ikke tilliten.
Ikke ennå. Jeg må si sannheten.
All hasten i dag morges var fordi jeg ble angrepet av et menneske.
Jeg overvant ham, men det var tøft.
På grunn av dette.
-Du behøver ikke gjøre det nå. -Jo.
Dette er et snikmorderbånd, et måneskyggealv-ritual.
Før jeg traff dere, sverget jeg en ed.
Jeg bant meg til...
...å drepe prins Ezran.
Og båndet løsner ikke så lenge han lever.
Det vil bli strammere til jeg mister hånden.
Men jeg vil betale den prisen.
Takk for at du sa det, men vi må konsentrere oss.
Det er én ting til.
Den natten jeg traff dere, skjedde det noe fælt.
-Vi har ikke tid. -Jeg må si det. Kongen...
Bare ta det!
-Du slapp det. -Jeg sa at hånden var dårlig.
Bruk den andre!
Slutt å krangle. Vi må gjøre noe.
Ezran, nei!
-Jeg går inn etter ham. -Nei!
-Hva? Hvorfor? -Han vil redde egget.
Vi må tro på ham. Og vi må være her for å trekke ham opp.
-Han er bare en unge. -Han er modig og sterk, han klarer det.
-Kom an. -Det går bra.
Ez finner det.
Du tok feil.
Han kommer ikke tilbake.
Jeg beklager.
Jeg trodde han ville klare å...
Han lever! Båndet er fortsatt stramt.
Ez lever. Det må han være.
Ezran.
Du reddet det, du fikk egget tilbake. Du klarte det.
Vær så snill, Ezran, du må være ok. Bare si noe.
Jeg tror jeg lider av frosne tær.
Å, nei.
Noe er galt med egget.
Tekst: S. Marum