EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Detta har hänt i Drakprinsen.
Människor och alver litar inte på varann.
Det förändras inte förrän vi överlämnat ägget till Xadia.
Rayla, vi har förpliktat oss. Det finns bara ett sätt att kapa bandet.
Våra bästa mannar ska genast söka efter prinsarna.
Mina egna barn, Soren och Claudia, ska leda räddningsuppdraget.
Ge mig ägget. Jag måste ta det till taket.
Vad? Varför?
Lita bara på mig.
BOK 1 MÅNEN
KAPITEL 6 GENOM ISEN
Du skrämde mig, din lilla sötnos.
Tack, lillan, men min hand har ett problem som du inte kan slicka bort.
Vad är det?
Aldrig fångat en alv tidigare. Lättare än jag trodde.
Callum? Jag tror att vi är ensamma.
Äntligen. Jag har längtat efter den här stunden.
Callum?
Du luktar fortfarande jordnötssmör.
Callum!
-Vad? -Vakna. Rayla är borta.
-Åh, nej! Tog hon det? -Ägget är här.
Så bra. Det betyder ändå inte att vi kan lita på henne.
-Men jag gillar henne. -Det gör jag med.
-Men hon är... -En alv? Vem bryr sig?
Allt som vi har hört om alver verkar fel.
Nej, jag skulle säga, hon berättar nog inte allt.
Jag känner det på mig.
Överlämna pojkarna så är du fri. Släpp dina fångar.
De är inte fångar. De valde att resa med mig.
Vad? Varför skulle de lita på dig?
För vi står enade. De är mina vänner nu.
Vänner? Du dödade deras far.
-Jag har inte dödat nån. -Din ledare gjorde det. Än sen?
Vänta. De vet inte, eller hur?
-De kommer att hata dig. -Håll mun!
Njut av segern, alv. Nästa gång har du inte sån tur.
Säger killen i diket!
Vet du att du pratade i sömnen tidigare?
Vad drömde du?
Jag minns inte. Hur så? Jag sa väl inte nåns namn?
Nej, men du sa nåt om jordnötssmör.
Mackor!
Ja, jag minns nu. Jag drömde om mackor.
Du verkade konstigt uppspelt över mackor.
Vet du vad? Om några år, när du är äldre,
så ska vi ha ett förtroligt samtal om mackor.
-Vi måste dra! -Vad står på?
-Var var du? -Vi borde äta nåt först.
Titta hur vresig Bait är.
Vi hinner inte. Vi måste sätta fart.
Varför? Du måste förklara...
Jag behöver inte förklara nåt för dig. Kom!
Okej då.
Jag gillar att ha möten häruppe. Trappan är bra benträning.
Vi har viktiga saker att diskutera. Fokusera.
Det är lugnt.
Du har min odelade uppmärksamhet.
I kväll ska du och din syster leda ett uppdrag.
Söka efter prinsarna.
Så ja. Det gör underbart ont.
Hur uppdraget går avgör vårt rikes framtid.
Det är lugnt. Vi ska hitta dem.
Det tror jag säkert, men det finns en vinkling.
Ingen aning om vad det betyder.
Lyssna noggrant.
Ni ska återvända med de hemska nyheterna att prinsarna omkommit.
Vänta. Vad sa du?
Mitt huvud var upp och ner så jag hörde nog fel. Säg det igen.
Ni ska återvända med de hemska nyheterna att prinsarna har dött.
-Vänta. Den här stigen är för lätt. -Inte alls.
-Den är exakt lagom lätt. -Den är vältrampad, platt och mjuk.
Förr eller senare springer vi på nån.
Vi måste gå upp här.
Svårare terräng är säkrare. Ju svårare, desto bättre.
-Det låter hemskt. -Exakt.
Det här är redan svårt nog. Anar du hur tungt ägget är?
Nej, för jag får inte bära det.
Borde vi lita på dig? Har du bara talat sanning?
Okej då. Fortsätt bära det extremt tunga ägget.
Men sluta gnäll om det.
Vi går upp här.
Vänta lite...
Om vi meddelar att prinsarna har dött, har vi inte misslyckats då?
Kriget avgör mänsklighetens öde.
Historien står och väger.
-Det kan tippa åt vilket håll som helst. -Precis.
Som en gungbräda.
Ja. Historien är som...
...en gungbräda.
Om vi är starka nog att fatta rätt beslut så kan människorna återvända till Xadia
och ta tillbaka det magiska land som är rättmätigt vårt.
Men om vi leds av en barnkung...
Så fattar han dåliga beslut?
Han kommer att göra svaga val.
Historien tippar åt fel håll
och Xadias styrkor krossar inte bara Katolis, utan alla fem kungariken.
Så jag ska återvända med nyheten att de är döda.
Det jag inte förstår är...
Vad gör jag om vi hittar dem vid liv?
Då ska du göra det rätta.
Det rätta?
Jag vet inte om jag klarar det.
Där ute i det vilda så händer det olyckor varje dag.
Dödsolyckor.
Min son...
Det blir inte lätt, men du är stark.
Berätta inte för nån, inte ens Claudia.
Du måste axla bördan själv.
Det blir en börda för mig att ta tronen,
och en dag kommer den att tillhöra dig.
Okej, vi stannar och äter. Jag är utsvulten.
-Åh nej. Jag har inte maten. -Vad? Du hade ett jobb.
Att bära din gamla människomat. Hur kunde du glömma den?
Du stressade oss och skrek. Du fick mig att glömma den.
Ja, för jag skrek tre saker.
"Skynda", "kom igen"
och "glöm alla saker som ni behöver för att överleva".
Vad ska vi göra? Vi har ingen mat.
Ja, jag kan väl dela min månbärssaft med er.
Den är supernyttig och jag har mycket kvar.
Hade mycket.
Nån drack den. Vem har rotat i min väska?
-Jag har inte rört den. -Se inte på mig.
Jag drack den inte. Om inte nån av er tog den så vem?
Vänta.
Har det lilla grodmonstret...
Bait skulle inte göra det. Du har inget skäl att tro...
-Klandra honom inte. -Se hur han lyser.
Han lyser annorlunda beroende på hur han mår.
Han har en färg när han känner sig ensam och en annan om han är hungrig,
eller arg eller "hurg".
Det är när man är så hungrig att man är arg.
Jag vet vad "hurg" betyder.
Så vad betyder den färgen?
Jag har aldrig sett honom lysa så där tidigare.
En typ röd, lila och bärig färg.
Ja, han tog den.
Jag tror att hon är hurg.
Jag är "habsolut hasande".
Visa din sanna natur för mig.
Ingenting?
-Du är en envis magisk spegel. -Tror du inte att jag försökt det?
Jag har provat åtta olika avslöjandeformler. Ingen funkade.
Bara mitt eget frustrerade ansikte stirrar tillbaka på mig.
Det är kanske en vanlig spegel.
Av alla skatter, artefakter och reliker i drakkungens och -drottningens lya,
så förvarade de den här där de sov.
-Den måste vara viktig. -Då ska vi lista ut det.
Hörde du det, spegel? Du har fått en varning.
Skumt hur spegeln härmade mig, som om den varnade mig.
Vi har nåt viktigt att diskutera. Ditt uppdrag.
Att rädda prinsarna.
Ja, men du har ett hemligt uppdrag som är viktigare.
Claudia, du måste ta tillbaka drakägget.
De har det med sig, så det är lugnt. Prinsar, ägg...
Ge mig ett tredje uppdrag om du har nåt.
Ägget får inte hamna i fel händer. Det är för mäktigt och farligt.
Vad som än händer, oberoende av olyckor och tragedier,
så måste du återvända med ägget.
-Jag förstår. -Bra.
En fråga.
Säg att vi blir anfallna av jättehumlor och de surrar typ...
...och försöker sticka oss typ...
...och jag tvingas välja mellan att rädda ägget eller Soren,
vad ska jag göra?
Pappa, det var ett skämt. Jag skojade bara.
Allt går bra.
Ägget.
Om du måste välja, välj ägget.
Rayla, kan du sakta ner? Det börjar bli tungt.
Rayla, kom igen! Du tvingade oss att gå här,
-så vänta åtminstone. -Jag måste ställa ner ryggsäcken.
Och hämta andan.
Det finns en lösning. Låt mig bära ägget.
Du inser väl att jag kan ta det, när som helst.
Ja, så vinner man förtroende.
Men jag gör ju inte det.
Gratulerar!
Du har inte hotat eller tvingat oss. Du förtjänar en medalj!
Du är en hjälte!
-Hjälte... -Jag kan ta det.
-Jag kan ta det till Xadia på egen hand. -Tysta.
-Då vore jag en hjälte. -Vad stoppar dig?
Ni måste överlämna det.
Människoprinsar som överlämnar ägget till drakdrottningen.
Det är det som räknas. Det kan avsluta kriget och förändra världen.
Ni måste sluta bråka. Titta!
Allt skrikande spräcker isen. Om vi inte är försiktiga,
så kan vi sätta igång en lavin. Förstått?
Inte ett pip.
Bra. Det har slutat spricka.
Spring!
-Vad hände med din hand? -Strunta i det. Spring!
Vi hinner inte! Det är som en "snönami"!
-Callum, vad gör du? -Bakom mig.
Aspiro!
Är alla oskadda?
Var är den hickande safttjuven till groda?
Han är där och han är oskadd. Vi klarade oss!
Jag hämtar ägget.
Ez, rör dig inte. Vi hämtar dig.
Hej, gubben. Vad är det?
Du verkar lite nere.
Min lilla gubbe...
Sa pappa nåt konstigt till dig?
Ja, på sätt och vis. Sa han nåt konstigt till dig?
Nej, absolut inte. Bara det vanliga... pappasnacket. Vad?
Okej, antar jag.
Så vad sa han till dig som var så konstigt?
Han sa att valnötter är hans favorit...
...frukt!
Galet, eller hur?
-Jag tror inte att de är en frukt. -Nej.
-Det är konstigt. -Vilken är hans favoritgrönsak?
Glass?
Hur som helst, redo för vårt uppdrag?
-Ja, jag antar det. -Toppen.
-Du dör nog inte. -Vad?
På det här uppdraget. En dag kommer du att dö, antar jag.
-Men vem vet? Kanske du inte gör det. -Tack, Claudia.
Stå stilla! Vi når dig snart.
Lugn och fin. Räck över det bara.
Nu, då?
Jag ska ge dig ägget.
Förlåt om jag var en idiot tidigare.
Vi har tur som har dig som vän. Jag litar på dig.
Nej, vänta. Jag förtjänar inte din tillit.
Inte än. Jag måste säga sanningen.
Jag fick bråttom i morse för jag attackerades av en människa.
Jag motade honom, men det var tufft.
På grund av det här.
-Du behöver inte berätta nu. -Jo.
Det är ett lönnmördarförbund, en ritual för månskuggealver.
Innan jag träffade er, svor jag en ed.
Jag förpliktade mig... att avsluta prins Ezrans liv.
Bandet kan inte tas bort så länge han lever.
Det dras bara åt mer och mer tills jag mister handen.
Men jag tänker betala priset.
Tack för att du berättade, men nu måste vi lösa detta.
En sak till.
Kvällen jag träffade er så hände nåt hemskt.
-Vi har inte tid. -Jag måste berätta det. Kungen...
Ta det bara!
-Du tappade det. -Jag berättade ju om handen.
Använd den andra, då!
Sluta bråka. Vi måste göra nåt.
Nej! Ezran!
-Jag hoppar i. -Låt bli!
-Varför? -Han räddar ägget.
Vi måste tro på honom. Och vi måste dra upp honom.
-Men han är ett barn. -Han är modig och stark. Han grejar det.
-Kom igen! -Det kommer att gå bra.
Ez räddar det.
Du hade fel.
Han kommer inte tillbaka.
Jag är så ledsen.
Jag trodde att han skulle kunna...
Han lever! Bandet sitter åt än.
Ez lever än. Det måste han.
Ezran. Ez...
Ez, du räddade ägget. Du grejade det.
Snälla, du måste vara okej. Säg nåt.
Jag känner mig stelfrusen.
Åh nej.
Det är nåt fel på ägget.
Undertexter: Susanna Wikman