NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Löydämme Callumin ja Ezranin -
sieltä, missä se verenhimoinen haltijasalamurhaaja on.
No niin, mitä muuta loitsuun tarvitaan?
Nyt pitää enää kiivetä Katoliksen korkeimmalle huipulle.
Mikään ei leikkaa tätä typerää sidosta! Se vain kiristyy, kunnes menetän käteni.
Se on alkukivi.
-Mitä sen sisällä on? -Oikea myrsky Kalik-vuoren huipulta.
-Uskomatonta, että olet maagi. -Minä en sitä tee.
Kaikki magia, voima ja itsevarmuus johtuu tästä mahtavasta esineestä,
alkukivestä.
Se on lohikäärmeen muna, eikö?
Se tekee kuolemaa.
Ei! Jotain on voitava tehdä.
Pari vuotta sitten tapahtui ihme Kirotulla kalderalla.
-Parantaja on löydettävä. -Minulla on huonoja uutisia.
En tiedä, miten kertoa sitä. Vaikka pääsisimmekin reunalle,
ei ole mitään ihmeparantajaa.
KIRJA 1 KUU
LUKU 9 MAHTIMYRSKY
Ei ole mitään ihmeparantajaa. Olen pahoillani.
Älä arvuuttele. Jos väität noin, on sinun selitettävä se.
-Hyvä on. Ava kertoi minulle... -Taas tätä.
-Se on totta! Ymmärrän eläimiä. -Kysyitkö Syötiltä? Ehkä se on eri mieltä.
-Ehkä jossakin on kärkäs orava. -Tiesin, ettet kuuntelisi.
Ezran, minä kuuntelen.
Mutta sitä on vaikea uskoa.
Olen aina ollut erilainen. On vaikea ystävystyä muihin.
En tunne sopivani joukkoon.
Ei se mitään. Joukkoon sopiminen on tylsää.
Mutta jotenkin saan eläimiin yhteyden.
Pari vuotta sitten tajusin ymmärtäväni niitä.
Uskotko tätä?
-Miksi hän valehtelisi? -Koska hän on lapsi?
Koska se on hauskaa? Koska hän pelkää mennä vuorelle.
-En pelkää. -Älä viitsi. Kerro totuus.
Ekalla kerralla vaadin todisteita. Ezran sanoi joukon pesukarhuja -
kertoneen aarteesta vesiputouksessa. Mutta löysinkö sieltä aarteen?
-Et. -Mutta kastelinko alusvaatteeni?
-Kyllä. -No niin.
Pesukarhut olivat ilkikurisia. Opin, ettei niihin voi luottaa.
Naurettavaa. Tämän vuoksi et saa ystäviä.
Callum, anna olla!
-Uskotko sinä minua? -Onko sillä väliä?
Uskon, Ez, mutta -
tiedän ihmeparantajan olevan totta,
-koska minulla on Ava. -Mennään. Meidän on päästävä reunalle.
Kalik-vuori.
Katoliksen korkein vuori.
Voisi sanoa, että se on Katolisin.
Hauskin vitsi, minkä olen kuullut.
Olet nero.
-Oikeastiko? -Miksipä ei? Hei.
-Mikä tämä on? -En tiedä. Mitä?
Katottomin vuori.
Ymmärsitköhän vitsiäni ollenkaan?
Tarkistan vain,
että onhan sinulla kaikki loitsuusi?
-Tottakai. -Hyvä. En halua päätyä vuoren laelle -
ja huomata, että tarvitsetkin ampiaisen pyllyn.
Ne ovat hyödyttömiä.
Mutta sen rintakehällä voi tehdä paljonkin.
Tiedätkö mitä? Ei kiinnosta.
Kuuriimu hohtaa enemmän edetessämme.
Teoriani on, että korkeammalle kävellessä olemme lähempänä kuuta.
Enpä tiedä. Jokin vaikuttaa erilaiselta.
-Kuulitteko tuota? -Jep, jätän sen huomiotta. Jatkakaa.
-Ehkä pitäisi selvittää, mikä se on. -Kerron vanhan haltijoiden sanonnan.
Kun kuulee ääniä lohikäärmeen munan pelastusretkellä vuorenrinteellä,
-on syytä jatkaa kävelyä. -Aika tarkka sanonta.
Olisiko se avunhuuto?
Sinulla on hyvä sydän.
Se on superärsyttävää.
Selvä, mutta kaikkien ei pidä mennä.
Käyn katsomassa. Vartioikaa te munaa.
-Käänny takaisin! -Onko siellä joku?
Ennen kuin se nappaa sinutkin.
En jätä sinua. Odota. Haen apua.
-Löysitkö ketään? -En. En ketään. On jatkettava matkaa.
-Oletko kunnossa? Näitkö jotain? -Se oli vaivoin elossa.
Se mureni tomuksi edessäni. Se oli hirveää.
-Ez, mikä hätänä? -Näin jotain. Kasvot pimeässä.
Jokin vahtii meitä.
-Jos haluatte kääntyä... -Ei. Emme käänny.
On jatkettava, vaikka mikä olisi. Munalla ei ole paljoa aikaa.
-Eikö sitä voi vain leikata? -On varmaan parempi kiertää.
Tuskin voimme. On mentävä läpi.
Katsotaan, mikä tämän teki.
Varovasti. Älkää koskeko verkkoihin.
Niitä on kaikkialla. On liian pimeää.
Fulminis!
Onnistuiko? Minne se meni? Tunnen sen hiuksissani!
Se on maaginen, parin tonnin hämähäkki. Huomaisit kyllä.
On kuunneltava.
Miten pääsemme sen ohi?
Vaikka pääsisimmekin,
yksikin harha-askel sotkee meidät verkkoon.
Ette halua tietää, mitä tapahtuu, jos verkkoon jää kiinni.
On oltava keino. Läpi on päästävä.
Hetkinen.
Jokin on vialla. Hyvällä tapaa.
Tiedän olevan myöhä, mutta vuorikiipeily keskiyöllä on jotenkin virkistävää.
Kuun valo.
Pilvet. Raikas yöilma.
-Luulen, että hevosesi juuri... -Ei se ollut hevonen.
Puhun suoraan. Se oli ällöttävää. Mutta vaikuttavaa myös.
Mitä teemme?
Voisimme kääntyä ja etsiä toisen reitin.
Kaikki on hyvin. Voimme vain ohittaa sen.
-Mitä tarkoitat? -Se ei ole oikea. Olen varma.
-Tuossa ei ole mitään järkeä. -Aivan.
Kaikki ne viserrykset ja kirkaisut. Hämähäkit eivät puhu niin.
Olet hullu.
-Todistan sen. -Älä.
Ezran, ei!
Se on hauskaa. Huuda sille.
Näetkö? Se ei tee mitään.
Olet oikeassa. Ez on oikeassa.
Jos saamme sen kääntymään, näemme sen karmivan hehkunaaman.
-Olen anteeksipyynnön velkaa. -No, ainakin yhden.
Anteeksi, etten uskonut. Lupaan, etten epäile enää.
-Jos tosiaan tarkoitat... -Kyllä.
-Sitten sinun on tehtävä se juttu. -Tässä? Nyt?
Callumin kuuluisa mänttitanssi.
Jos se on feikki, mitä se tekee täällä?
Hurraa mänttitanssille, luulisin. Se haluaa lisää. Polvet korkeammalle!
Tämä se on!
Piilouduimme tuonne, kun ihmeparantaja löysi meidät.
-Muistatko tämän, tyttöseni? -Entä nyt? Mekö vain...
Ihmeparantaja! Haloo! Olemme täällä!
-En tiedä. Minä tulin, ja se ilmestyi. -Joo, en tajua, miksei se toimisi.
Luulen sen toimivan.
Voi ei.
Ez oli oikeassa kaikesta. Ei ole ihmeparantajaa. Hän on feikki.
Mitä? Mistä tiedät?
Hän on kuumaagi, illusionisti.
Hän ei voi parantaa.
Totta. En ole parantaja.
Olen Lujanne,
-Kuun yhteyden vartija. -Olen typerys. Minun olisi pitänyt tajuta.
Hirviöt eivät olleet todellisia, vaan illuusioita.
Totta. Niiden tarkoitus on pelottaa. Siten suojelen yhteyttä.
En ymmärrä. Jos et ole parantaja, miten pelastit Avan jalan?
Muistan teidät pelokkaina ja surullisina.
Näin, että se oli menettänyt jalkansa, Tajusin, etteivät ihmiset hyväksyisi sitä.
Mutta tiesin sen hengen vahvaksi, ja vain se merkitsi.
Oi, miten kaunis olento.
Ei.
Se on vahingoittunut.
Se on täydellinen.
Loin illuusion auttaakseni teitä.
Jalan, jonka muut näkisivät, vaikkei se olisikaan oikea.
Lumosin kuukivipannan pitämään loitsun.
Neljäs jalka ei tehnyt sitä onnelliseksi. Se tarvittiin muita varten.
Tarvitsemme aitoa apua. Illuusio ei auta nyt.
Se on Lohikäärmeprinssin muna. Se varastettiin, mutta pelastimme sen.
Siis yritimme pelastaa ja palauttaa sen emolleen.
Mutta tapahtui kauhea onnettomuus. Katsos, minä...
Se hiipuu nopeasti.
Sen ainoa mahdollisuus on kuoriutuminen.
Mutta se ei ole mahdollista.
Taivaslohikäärmeet syntyvät vain myrskyn silmässä.
Sää on selkeä matkojen päähän.
Ei. Ei voi olla. On oltava keino.
Olen pahoillani.
Minä pudotin sen. Tämä on syytäni.
Ei. Olisi pitänyt luottaa sinuun.
Tappelumme vei asiat mönkään.
Tuotin teille pettymyksen.
-Tuotin maailmalle pettymyksen. -Yritit, Rayla.
Olet hyvä ja rohkea.
Hetkinen. Se voi kuoriutua vain myrskyssä.
Entä jos...
Tiedän, mitä tehdä.
Ei!
Pidä kiinni, Rayla!
No niin, Syötti. Auta sitä! Sen silmät ovat jumissa.
Ne on nuoltava auki!
Tiedät oman nimesi! Azymondias.
Kutsumme sinua Zymiksi. Tuo on Rayla.
Melkein räjäytit vuoren, mutta Rayla pelasti sinut.
Ei se mitään. Sinä olet tärkein. Yksi ihme riittää tälle päivälle.
-Etkö voisi tehdä tätä lämpimässä? -En. Mutta jos haluat,
voin käyttää nämä huovan taikomiseen -
kadonneiden prinssien etsimisen sijaan. Sinulla olisi tosi mukava olla.
Hyvä on. Kärsin.
Tuolla! Tuolta löydämme heidät.
Katso.
Se on kaunis!
Ne ovat hentoja. Ne kutittavat vähän.
Tekstitys: Antti Rinta-Loppi