EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Tidligere i Drageprinsen.
Vi finner Callum og Ezran
der vi finner den fæle, blodtørstige alvesnikmorderen.
Greit, så hva mer trenger vi til besvergelsen?
Alt vi må gjøre, er å klatre opp på Katolis høyeste fjell.
Ingenting kan skjære over båndet.
Det vil bli strammere til jeg mister hånden.
-Det er en primærstein. -Jøss!
-Hva er det inni? -En storm.
En ekte storm. Fanget på toppen av Kalikfjellet.
Jeg kan ikke tro at du er en magus.
Sannheten er at det ikke er meg. Magien, kreftene, selvsikkerheten,
kommer fra denne utrolige greia.
En primærstein.
Det er et drageegg, ikke sant?
Jeg er redd det er døende.
Nei! Det må være noe du kan gjøre.
Det skjedde et mirakel for noen år siden,
men det skjedde i den onde Kaldera.
-Vi må finne mirakelhelbrederen. -Jeg har dårlige nyheter.
Vet ikke hva jeg skal si.
Selv om vi kommer dit, betyr det ingenting.
Det fins ingen helbreder.
BOK 1 MÅNE
KAPITTEL 9 UNDERSTORM
Det fins ingen mirakelhelbreder.
Jeg er lei for det.
Slutt å være mystisk.
Hvis du skal si noe sånt, skylder du oss en forklaring.
Ok.
-Ava sa... -Akkurat, ja.
Nei, det er sant! Jeg forstår dyr.
Har du spurt Mat? Han kan være uenig.
Kanskje vi kan finne et påståelig ekorn her.
Jeg visste at dere ikke ville høre.
Ezran, jeg hører på deg.
Men det er vanskelig å tro.
Jeg var alltid annerledes.
Det var vanskelig å få venner.
Jeg passer ikke inn.
Det er ok. Det er kjedelig å passe inn.
Men med dyr? Jeg har en forbindelse.
For et par år siden forsto jeg at jeg skjønte hva de sa.
Tror du på det?
-Hvorfor skulle han lyve? -Han er et barn?
Det er gøy? Fordi han er redd for å gå opp fjellet?
-Jeg er ikke redd. -Kom an, si sannheten.
Første gang ba jeg ham bevise det.
Han sa at en gjeng med vaskebjørner
sa at det var en skatt bak en foss.
Men da jeg gikk gjennom fossen, fant jeg en skatt?
-Nei. -Fikk jeg våte truser?
-Ja. -Det var det.
Vaskebjørnene ville erte.
Jeg har lært at du ikke kan stole på dem.
Dette er latterlig. Derfor får du ikke venner.
Callum, kutt ut!
Tror du meg, Rayla?
Gjør det noe?
Jeg tror deg. Men...
...jeg vet også at helbrederen er virkelig, fordi jeg har Ava.
Vi går videre. Vi må til kanten.
Kalikfjellet...
...det høyeste fjellet i Katolis.
Du kan si det er...
....det Kat-øyeste.
Det er den artigste spøken jeg har hørt i mitt liv.
-Du er et geni. -Sier du det?
Hvorfor ikke?
Hei.
-Hva er dette? -Jeg vet ikke. Hva?
Det Ka-minste fjellet.
Jeg tror ikke du skjønte spøken.
For å dobbeltsjekke.
Har du alt du trenger til den rare besvergelsen?
-Ja, selvsagt. -Flott.
Jeg vil bare ikke komme til fjelltoppen
og så husker du plutselig at du trenger en vepserumpe.
Vepserumper er ubrukelige.
Men du kan gjøre mye interessant med en vepsekropp.
Vet du hva? Jeg er helt uinteressert.
Jo høyere vi kommer opp, desto sterkere skinner månerunen.
Her er en teori.
Jo høyere vi kommer, desto nærmere er vi månen.
Vet ikke. Noe virker annerledes denne gangen.
Hørte noen andre det?
Ja, overse det. Fortsett videre.
Kanskje vi bør finne ut hva det er?
Jeg skal dele et alveordspråk med dere.
"Når du går opp et fjell for å redde et drageegg
og du hører en skummel lyd, gå videre."
Det var veldig spesifikt.
Hva om noen trenger hjelp?
Ez, du har et godt hjerte.
Det er superirriterende.
Fint, men ikke alle bør gå opp dit.
Jeg undersøker, dere blir her og passer på egget.
-Snu! -Hallo?
Er det noen der inne?
Før den tar deg også.
Jeg forlater deg ikke. Bare vent, jeg skal hjelpe deg.
Fant du noen?
Nei, det var ingen der. Vi må videre.
Går det bra?
Så du noe?
Det var så vidt levende.
Det ble til støv foran øynene mine. Det var fælt.
-Hva er galt? -Jeg...
Jeg så et ansikt i mørket.
Noe holder øye med oss.
-Hvis dere vil snu... -Nei, vi kan ikke snu.
Vi må videre, samme hva. Egget har ikke mye tid.
Kan du skjære gjennom?
Det er nok bedre å gå rundt.
Jeg tror ikke vi kan. Vi må slå oss gjennom.
Greit, la oss finne ut hva som lagde det.
Vær forsiktige.
Ikke rør nettet.
Det er overalt. Det er for mørkt.
Fulminis!
Traff jeg? Hvor er den?
-Det kjennes som den er i håret mitt! -Å ja?
Det er en magisk edderkopp på to tonn. Du ville kjent den.
Vi må lytte.
Hvordan kommer vi forbi den?
Selv om vi kommer forbi,
hvis vi trår feil én gang, sitter vi fast i det sprø nettet.
Og tro meg, du vil ikke vite hva som skjer hvis du blir fanget i et nett.
Det må finnes en måte. Vi må gjennom.
Vent litt.
Noe stemmer ikke.
På en god måte.
Jeg vet det er sent,
men det er noe forfriskende ved å bestige et fjell ved midnatt.
Månelyset.
Skyene. Den friske natteluften.
Jeg tror hesten din akkurat...
Det var ikke hesten.
Jeg skal ikke lyve, jeg er kvalm.
Og litt imponert.
Hva skal vi gjøre?
Vi kan snu og prøve å finne en annen vei opp.
Nei, det går bra.
-Vi kan gå rett forbi. -Hva snakker du om?
Den er ikke virkelig.
-Det gir ikke mening. -Akkurat.
Alle kvitringen og skrikene, edderkopper snakker ikke sånn.
Du har gått fra vettet.
-Jeg skal bevise det. -Nei!
Ezran, nei!
Det er gøy. Prøv å skrik til ham.
Se. Den gjør ingenting.
Du har rett.
Ez har rett!
La oss se om vi kan få den til så snu seg og vise det lysende ansiktet.
Jeg skylder deg en unnskyldning.
I hvert fall én.
Unnskyld. Jeg skulle trodd deg.
Jeg lover aldri å tvile igjen.
-Hvis du mener det... -Ja.
Da må du gjøre det.
Her? Nå?
Callums berømte dustefjesdans.
Hvis den er juks, hva gjør den her?
Heier på dustefjesdansen.
Den vil ha mer. Høyere med knærne!
Der er det!
Vi gjemte oss i det treet da mirakelhelbrederen fant oss.
Husker du dette?
Hva nå? Sier vi bare...
...mirakelhelbreder! Hallo! Vi er her!
Jeg vet ikke. Jeg bare kom, og så kom hun.
Ja, det burde jo fungere.
Det tror jeg faktisk at det fungerer.
Å nei.
Ez hadde rett om alt sammen.
Det fins ingen helbreder. Hun er juks.
Hva? Hvordan vet du det?
Hun er en månemagus, en illusjonist.
Hun kan ikke helbrede noe.
Det er sant. Jeg er ikke helbreder.
Jeg er Lujanne, vokteren av Nexusmånen.
Jeg er en idiot. Jeg burde skjønt det.
Ingen av monstrene var ekte. Alle var illusjoner.
Ja, de var der for å skremme dere. Slik beskytter jeg Nexus.
Men jeg forstår ikke.
Hvis du ikke er en helbreder, hvordan reddet du Avas bein?
Jeg husker deg og valpen, så redde og triste.
Jeg så at hun hadde mistet beinet og forsto
at menneskene ikke ville akseptere henne.
Men ånden hennes var sterk, og det var alt som betydde noe.
For en vakker skapning.
Nei. Hun er skadet.
Hun er perfekt.
For å hjelpe deg, skapte jeg en illusjon.
Et bein som andre ville se og føle, selv om det ikke var virkelig.
Jeg fortryllet halsbåndet med besvergelsen.
Hun trengte aldri det beinet for å være lykkelig.
Alle andre gjorde det.
Men vi trenger virkelig hjelp. En illusjon vil ikke hjelpe.
Drageprinsens egg. Det ble stjålet, men vi reddet det.
Vi prøvde å redde det og ta det tilbake til moren.
Men det skjedde en ulykke. Jeg...
Livet svinner fort.
Den eneste måten å redde det nå
er å klekke det.
Men det er ikke mulig.
Himmeldrager kan bare fødes i stormens øye.
Det er mange kilometer med klarvær.
Nei, det er umulig. Det må finnes en måte å redde det på.
Jeg beklager.
Jeg slapp det.
Alt er min feil.
Nei, jeg burde ha stolt på deg.
Tingene gikk galt fordi vi sloss.
Jeg sviktet dere begge.
Jeg sviktet verden.
Du prøvde, Rayla.
Du er så god og modig.
Vent litt. Det kan bare klekkes i en storm.
Hva om jeg...
Jeg vet hva jeg må.
Nei!
Hold deg fast, Rayla!
Kom igjen, Mat.
Hjelp ham! Øynene sitter fast.
Du må slikke på dem så de åpnes!
Du kjenner ditt eget navn! Azymondias.
Vi kaller deg Zim.
Det er Rayla.
Du blåste nesten av fjellet, men Rayla reddet deg.
Å, det er ok, lille venn.
Det viktige er deg. Ett mirakel er nok i dag.
-Kan vi ikke gjøre det på et varmere sted? -Nei. Men om du vil,
kan jeg bruke dette til å trylle frem et teppe til deg
i stedet for til å finne prinsene.
Du ville ha det fantastisk behagelig.
Fint. Jeg skal lide.
La essensene smelte sammen.
Finn måneskyggealven.
Der!
Der vil vi finne dem.
Se.
Det er vakkert!
De er forsiktige. De kiler litt, til og med.
Tekst: S. Marum