EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Tidligere i Drageprinsen!
Jeg har skrevet det vigtigste ned.
Et brev?
Du vil forstå.
Du skal bryde forseglingen, når...
...tja...
...du ved hvornår.
Jeg har gjort slemme ting.
Jeg troede, det var nødvendigt.
Nu er jeg ikke sikker.
General Amaya melder om elverstyrker
på Xadias side af Passagen.
Vi må forberede os på kamp.
Vi kan ikke bekæmpe dem alene.
De andre kongeriger sagde ja til et møde for Pentarkatet.
Kongerne og dronningerne skal støtte Katolis
og omsider standse truslen fra Xadia!
"KAPITEL 5 - FORSEGLINGEN BRYDES"
Stop!
Stig af hestene, nedlæg våbnene og fortsæt alene til mødestedet.
Velkommen.
Hvor fornemt.
I ankommer som nr. fire!
På vegne af alle kongerigerne
er vi dybt bedrøvede over Kong Harrows bortgang.
Tak, Kong Ahling. Det betyder meget.
Men med skriftrullen blev vi forsikret om
at du ville blive regent af Katolis,
indtil Ezran er gammel nok.
Det er en ære at få ansvaret for drengens uddannelse
og statens beslutninger.
Og apropos regenter
venter vi kun på regenten af Duren.
Undskyld, jeg kommer for sent.
Dronning Aanya af Duren!
De er blevet ældre! Velkommen.
Vi er her for at drøfte vigtige sager.
Er Deres regent på vej?
Nu taler jeg for mig selv.
Og for mit folk.
Det er en seriøs situation.
Med al respekt,
men emnet kræver et voksent perspektiv.
Jeg er vist en krone uden en voksen,
og De en voksen uden en krone.
Lad os begynde.
Fint.
Jeg har indkaldt mødet...
...fordi jeg er bange.
Rædselsslagen!
I århundrede har vi bekæmpet hinanden,
men de fem kongeriger har nu fundet en balance,
en fredsæra!
Men en ny trussel truer menneskeheden.
En trussel fra Xadia!
Under fuldmånen
sendte dragedronningen snigmordere.
Måneskyggeelvere over grænsen,
og de dræbte Kong Harrow!
Solildelvere samler sig nær grænsen.
En invasion truer!
Hvad værre er: Der er rapporter om skygger i skyerne...
Drager, der flyver højt over Katolis' byer!
Når jeg lukker øjnene...
...ser jeg ild,
død og ødelæggelse overalt.
Det stopper ikke i Katolis.
Inden længe spreder de deres vrede til alle de menneskelige kongeriger.
Det er på tide at stoppe Xadia!
Vi må stå sammen for at beskytte vores fælles menneskelighed!
Jeg beder jer slutte jer til mig, til Katolis,
og kæmpe side om side for at standse truslen!
Ja! Duften af land.
Skønne land!
Lad ham tale ud!
Altså den svage, fjerne duft af land!
Sådan der.
En dagsrejse foran os, før vi når i land.
Zym, vil du tælle skyer igen?
Eller en lur.
Fyrst Viren,
Neolandias folk forstår den fælles menneskelighed, der forener os.
Vil de andre kongeriger stå sammen,
går vi med i alliancen.
Ja. I har også vores støtte.
Kong Florian?
Er det enstemmigt,
går Kongeriget Del Bar med.
Dronning Aanya. Hvad siger De?
Jeg er... i tvivl.
I tvivl?
Ja. Jeg har ikke besluttet mig.
Derfor behøver vi en voksen,
der kan træffe stærke beslutninger for sit kongerige.
Alle andre kunne træffe en beslutning!
Jeg sender ikke mine styrker ud til en ukendt fare
efter en to-minutters tale.
Måske er jeg et barn, men jeg er den mindst impulsive af os alle.
Desuden kalder jeg ikke
"vi gør som alle andre" en beslutning!
Hun har en pointe!
Måske talte jeg for hurtigt.
Med forladelse.
De er en ung dronning,
men mere vis end Deres alder.
Og jeg måtte overleve voksne, der ville tilrane sig min trone,
kuppe, konspirationer og snigmord.
Men nogle gange er det ikke de hårde trusler,
men de bløde, der er de værste.
Søde ord kan være farligere end skjulte intensioner.
Min nittenårige kender ikke halvdelen af de ord, De lige har brugt.
Og han brokker sig stadig over grøntsager.
Dronning Aanya, lad mig fortælle Dem en historie.
Om dengang, vores kongeriger arbejdede sammen
for at opnå noget... mirakuløst.
For ni år siden blev min ældste ven, Prins Hallow,
til kongen af Katolis.
Jeg husker kroningen, som var det i går.
Jeg vil gøre en forskel, Sarai.
Ja. Du bliver kærlighedens og retfærdighedens mester.
Og jeg vil kæmpe ved sin side.
Han var en smuk, ung konge med en smuk familie,
og i Katolis var der håb.
Er vi færdige?
Det ser færdigt ud.
Ja, det er smukt. En stor lighed.
I må godt bevæge jer.
Nej! Gå ikke!
Kongen må posere til ét til.
Mit officielle portræt. Til historiebøger og den slags.
Okay, er De klar?
Giv mig et historieudtryk.
Stå med mig, Viren.
Men det er Deres officielle portræt som konge.
Ja. Og du skal stå ved min side.
For du vil stå ved min side uanset hvad.
Jeg har en overraskelse til dig.
Gelékager i sengen?
Nu er vi konge og dronning, vi kan gøre, hvad vi vil.
Nogen har vist arvet din søde tand.
Ezran er en heldig dreng.
Født som prins, som mig.
Men mange i vores kongerige blev født med mindre.
Harrow... Hvad er der galt?
Hvorfor fortjener jeg det?
Hvad har jeg gjort udover at blive født med alt?
Du er ydmyg og taknemmelig og venlig.
Sarai, min far sagde, jeg først og fremmest
skal være en retfærdig konge.
Da han døde, så jeg retfærdighedens gudinde i en drøm.
Jaså?
Hun havde sin kåbe på.
Kedelig drøm.
-Må jeg fortsætte. -Ja.
Hun sagde, at retfærdighed var mere end retfærdige beslutninger og konsekvenser.
Sand retfærdighed er et retfærdigt system.
Foran mig lagde hun sine vægte, sit sværd og bind for øjnene,
og hun bad mig vælge.
Du valgte bindet.
Ja.
Hun sagde, bind for øjnene lader os afprøve systemet.
Jeg skulle forestille mig, at jeg ikke var blevet født,
og at jeg ikke vidste, om jeg ville blive rig eller fattig,
eller kendte min hudfarve
og min families kultur og skikke.
At systemet skulle være retfærdigt uanset tilfældet ved min fødsel.
At systemets rettigheder, love og muligheder
skulle beskytte og styrke alle.
Retfærdighedens gudinde er vis.
-Ja. -Og hun prøvede ikke på noget?
Vis nok til at vide bedre.
Du er særligt inspirerende
med gelé tværet ud på næsen.
Hvad?
Kong Harrow var utrættelig.
Han opfattede sig selv som Katolis' folks tjener...
...en tjenende konge!
Men en dag kom to gæster langvejsfra.
Et andet kongerige, faktisk.
De havde desperat brug for Kong Harrows hjælp.
Ved De, hvem de uventede gæster var?
Mine forældre.
Ja.
Kan man ikke få et øjebliks fred i kahytten?
Seriøst, lad mig være.
Vent!
Kom herned.
Jeg behøver mere lys.
Deres forældre, Durens dronninger, udviste stor værdighed,
men deres øjne udtrykte smerte.
Nej, I behøver ikke knæle.
Meget ydmygt beder vi om Deres hjælp.
Durens kongerige har lidt en forfærdelig hungersnød
i næsten syv år.
Vores mad og forråd er næsten væk.
Denne vinter... løber vi tør for mad,
og 100.000 mennesker vil dø.
Så hjælper vi jer.
Kongeriget Katolis vil dele alt, vi har, med folket af Duren!
Min konge, De var for tidligt ude!
Katolis har knap nok mad til sine egne folk vinteren igennem!
Der er ikke en håndfuld korn tilovers.
Jeg vender ikke et folk i nød ryggen!
Selvom De deler, vil 100.000 stadig dø,
men halvdelen vil være fra vores kongerige.
Så har vi intet valg.
Præcis.
De vil nok forstå.
Vi deler alt med dem.
Og vi deler deres lidelser.
Harrow lovede hjælp over vores evne.
Den vinter ville sult og død,
en frygtelig tragedie...
...være uundgåelig.
Men en ny mulighed opstod.
-Jeg har læst! -Det kan jeg se.
Fordybet mig i gamle tekster, kort og arkiver.
Jeg har måske fundet... en kreativ løsning.
Noget, der kan redde liv.
Sig frem.
Se!
En sten.
Denne "sten" er faktisk et sjældent levn fra Xadia.
Fra et stort uhyre,
en klippekæmpe, der bor højt i bjergene.
En magmatitan!
-Den er varm. -Ja.
Titanen bor tæt på grænsen til Xadia.
Hvis vi kan jage og dræbe uhyret,
kan jeg bruge titanens hjerte
til en stærk magi, der opvarmer landet
og lader os gro afgrøder på magisk vis.
Nok til to kongeriger?
Nok til ti kongeriger!
Men på tidspunktet
var jeg ikke kongens tætteste rådgiver.
Det er en fejl, Harrow!
Hvorfor er du så meget imod?
Vi dræber ét uhyre og redder 100.000 mennesker.
Du kalder det et "uhyre."
Ja, et gigantisk bæst af klippe og magma.
Altså et uhyre.
-Er det intelligent? -Hvad?
Hvad mener du?
Kan det tænke og føle?
Har det en familie?
Jeg tvivler på, det har en familie.
Er det den sidste af sin art?
Hvorfor betyder det noget?
Måske virker det som en løsning,
men er det ikke for nemt?
Sådan er sort magi.
Hvilket valg har vi?
Du ville skabe en bedre verden.
Gøre en forskel.
Det vil tage årtier med hårdt arbejde.
Du kan ikke dræbe et uhyre og løse alle dine problemer.
Der er ingen genvej!
Det bliver et skråplan!
Sig, du ikke vil gøre det!
Det er vores eneste chance.
Vi kommer til Xadia via Passagen.
Der får vi forsyninger...
Jeg er her.
Dronning Sarai.
-Jeg troede, du var imod. -Jeg var uenig.
Men... jeg støtter dig alligevel.
Tak.
Det var vores ægteskabsløfter, ikke?
At holde dig i live, når du opfører dig som et modigt fjols?
Kom.
Vi rejste til grænsen så hurtigt som muligt.
Modige eventyrere fra to kongeriger
krydsede Passagen sammen
i håbet om at kunne hjælpe deres folk.
Torden, dragekongen, patruljerer himlen fra solopgang til solnedgang.
Så rejser vi ind ved solnedgang,
og vi må skaffe titanens hjerte,
før solen begynder at stå op.
Vil ballisterne kunne dræbe en magmatitan?
Hvis vores sigte er godt,
finder vi det rette sted og sejrer.
Hvad?
Ikke noget.
Vi trådte ind i mørket og begyndte hurtigt vores færd.
Kom! Natten er kort.
Med hvert skridt dybere ind i Xadia
bankede mit hjerte højere af spænding og frygt.
Stedet holdt både løftet om vores frelse
og truslen om vores undergang.
Vi var klar til vores livs største kamp.
Vi fandt titanen...
...men det var ikke som forventet.
Den er død! Hvad gør vi nu?
Lyd nu ikke så skuffet.
Nu behøver vi ikke dræbe den.
Vi...
...åbner den bare.
Jeg har haft hans brev et par dage, men kan ikke åbne det.
Det lyder skørt,
men det er ord, han endnu ikke har sagt til mig.
Og de står lige her.
De venter bare på at få liv.
Men så...
Efter det sidste ord...
...forsvinder han.
For altid.
Okay. Tak, Mums.
Tekster af: Christian Vinther