EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Tidigare i "Drakprinsen".
De viktigaste sakerna har jag skrivit ner.
Ett brev?
Du förstår tids nog.
Du ska bryta sigillet när...
...tja.
Det kommer du att veta.
Jag har gjort hemska saker.
Jag trodde att jag var tvungen.
Nu vet jag inte.
General Amaya säger att alvstyrkor samlas
på Xadias sida av sprickan.
Vi måste vara beredda att slåss.
Vi besegrar dem inte själva.
De andra fyra kungarikena går med på ett möte.
Jag ska samla regenterna bakom Katolis
och krossa hotet från Xadia!
KAPITEL 5 - SIGILLET BRYTS
Halt!
Sitt av, ta av er vapnen och gå till mötesplatsen ensam.
Välkommen.
Så vänligt.
Ni är fjärde man här.
Får jag säga, å kungarikenas vägnar
att vi med sorg fick höra om kung Harrows bortgång.
Tack, kung Ahling. Det betyder mycket.
Men vi blev lugnade när vi fick rullen
där det stod att ni blir Katolis regent tills Ezran blir gammal nog.
Det är stort att anförtros pojkens utbildning och träning
såväl som beslut gällande riket.
På tal om det
verkar vi bara vänta på regenten av Duren.
Jag ber om ursäkt.
Drottning Aanya av Duren!
Så ni har vuxit! Välkommen.
Vi är här för att diskutera viktiga angelägenheter.
Kommer er regent snart?
Jag talar för mig själv. Och för mitt folk.
Ja. Det här är en allvarlig situation.
Jag vill inte förolämpa er
men frågorna kräver ett vuxet perspektiv.
Jag är en krona utan vuxen
och ni är vuxen utan krona.
Vi börjar.
Då så.
Jag sammankallade oss...
...för att jag är rädd.
Livrädd.
Efter århundraden av krig och tvister
har de fem mänskliga kungarikena hittat en balans.
En era av fred!
Men ett nytt hot har uppstått som utmanar mänskligheten.
Ett hot från Xadia!
På natten i fullmåne
skickade drakarnas drottning lönnmördare.
Månskuggealver gick över gränsen
och mördade kung Harrow!
Soleldsalver samlas nu i närheten av gränsen.
En invasion är nära förestående!
Det kommer dessutom rapporter om skuggor i molnen...
Drakar, som flyger högt ovanför Katolis städer!
När jag blundar...
...ser jag eld regna från himlen
och död och ödeläggelse överallt.
Det tar inte slut i Katolis.
Deras vrede kommer att spridas till alla mänskliga kungariken.
Nu är det dags att stoppa Xadia!
Vi måste stå enade för att skydda mänskligheten!
Jag kallar er att förena er med mig, med Katolis.
Kämpa sida vid sida för att bekämpa detta hot!
Arr, ja! Lukten av land.
-Härliga land! -Jippi!
Låt honom avsluta!
Den svaga, avlägsna lukten av land, alltså!
Så, ja.
Vi har en dags segling till stranden.
Zym, ska vi räkna moln igen?
Eller så kan vi sova.
Lord Viren.
Folket i Neolandia förstår mänskligheten som förenar oss.
Om de andra rikena går med på detta
så förenar vi oss i alliansen.
Ja, är alla eniga har ni även vårt stöd.
Kung Florian?
Om vi är enhälliga
är kungariket Del Bar med.
Drottning Aanya, vad säger ni?
Jag har...inte bestämt mig.
Inte bestämt er?
Ja, jag har inte beslutat än.
Här behöver vi en vuxen.
En ledare som kan fatta starka beslut för sitt rike.
Alla andra lyckades fatta ett beslut.
Jag skickar inte mina styrkor baserat på ett två minuter långt tal.
Jag är ett barn, men den minst impulsiva av oss alla.
Dessutom är inte
"vi gör som de andra" ett beslut!
Hon har faktiskt rätt.
Jag kanske var för snabb.
Förlåt mig.
Ni är en ung drottning.
Men ni är uppenbarligen vis för er ålder.
Som barnregent har jag tvingats överleva vuxna som vill åt min tron
kupper, konspirationer och mordförsök.
Men ibland är inte de hårda hoten
utan de mjuka hoten, de värsta.
Vackra ord kan vara farligare än dolda dolkar.
Min nittonåring kan inte hälften av orden du precis sa.
Och han klagar fortfarande över sina grönsaker.
Drottning Aanya, får jag dela med mig av en historia?
En historia om en tid då våra riken samarbetade
för att uppnå nåt...mirakulöst.
För nio år sen blev min äldsta vän prins Harrow
kung av Katolis.
Jag minns kröningen som om det var igår.
Jag vill göra skillnad, Sarai.
Du blir kärlekens och rättvisans förkämpe.
Och jag står vid din sida.
Han var en vacker, ung kung med en underbar familj.
Och i Katolis blommade hoppet.
Är vi klara snart?
Det ser klart ut.
Ja, det är vackert! Så otroligt likt.
Ni kan röra er.
Vänta, ni är inte fria än.
Kungen måste posera för en till.
Mitt officiella porträtt. För historieböckerna och sånt.
Är du redo?
Ta på bästa historieminen.
Ställ dig här, Viren.
Men, det här är ditt officiella porträtt.
Ja. Och du bör stå bredvid mig.
Som jag vet att du kommer göra i framtiden.
Jag har en överraskning.
Syltkakor i sängen?
Vi är kung och drottning. Vi gör som vi vill.
Nån har visst ärvt ditt sötsug.
Ezran har tur.
Född prins, som jag.
Men så många i riket föddes med mindre.
Harrow, vad tänker du på?
Varför fick jag det här?
Vad har jag gjort, förutom att födas med allt?
Du är ödmjuk, tacksam och vänlig.
Sarai, min far sa att jag framför allt
måste vara en rättvis kung.
Natten han dog kom Justitia till mig i en dröm.
Justitia, va?
Hon bar såna kläder.
En tråkig dröm.
-Får jag fortsätta? -Gör det.
Hon sa att rättvisa var mer än skäliga beslut och konsekvenser.
Sann rättvisa var ett skäligt system.
Sen la hon sin våg, sitt svärd och sin ögonbindel framför mig
och bad mig välja.
Du valde ögonbindeln.
Ja.
Hon sa att den är ett sätt att testa systemet.
Jag skulle föreställa mig att jag inte var född.
Att jag inte visste om jag var rik eller fattig.
Vilken hudfärg jag hade.
Vilken kultur eller sedvänjor min familj hade.
Att systemet ska vara skäligt var jag än föds.
Att rättigheter och lagar inom systemet
ska skydda och stärka alla.
Justitia är vis.
-Ja. -Och hon stötte inte alls på dig?
Vis nog att veta bättre.
Du är inspirerande när du säger sånt
med sylt på näsan.
Va?
Kung Harrow arbetade outtröttligt.
Han såg sig som folket i Katolis tjänare.
En kung som tjänare!
Men en dag kom två besökare långväga ifrån.
Ett annat kungarike.
De behövde kung Harrows hjälp.
Vet ni vilka dessa oväntade gäster var?
De var mina föräldrar.
Ja.
Kan man inte få vara ifred under däck en stund?
Jag är allvarlig. Låt mig vara!
Hör du, vänta. Vänta.
Sitt med mig här nere.
Jag behöver lite ljus.
Dina föräldrar, drottningarna av Duren, kom med huvudet högt.
Men smärta fanns i ögonen.
Nej, ni behöver inte knäböja.
Vi är här för att be om er hjälp.
Kungariket Duren har lidit av svår svält
i nästan sju år.
Vår mat och våra resurser är snart slut.
I vinter...kommer maten att ta slut.
Och 100 000 kommer att dö.
Då hjälper vi er.
Kungariket Katolis delar med sig till folket av Duren!
Med all respekt, du var för snabb!
Katolis har knappt mat så det räcker till vintern!
Vi har inte ett gram att undvara.
Jag vänder inte nödställda ryggen.
Om du delar med dig kommer 100 000 ändå att dö.
Men hälften av dem kommer att vara ditt folk.
Då har vi inget val.
Precis.
De förstår säkert.
Vi delar med oss av vad vi har.
Och vi delar deras lidande.
Harrow hade lovat hjälp vi inte hade.
Den vintern skulle svält och död
en förkrossande tragedi...
...vara oundviklig.
Men en ny möjlighet öppnade sig för mig.
-Jag har forskat. -Jag ser det.
I gamla texter, kartor och arkiv.
Jag kan ha hittat...en kreativ lösning.
Nåt som kan rädda liv.
Fortsätt.
Skåda!
Det är en sten.
Den här "stenen" är en sällsynt relik från Xadia.
Den kommer från ett monster.
En stenig jätte som lever i bergen:
En magmatitan!
-Den är varm. -Ja.
Titanen bor nära gränsen till Xadia.
Kan vi jaga rätt på monstret och döda det
så kan jag använda hjärtat
i en trollformel som värmer landet
och låter oss odla och få rikliga skördar.
Nog för två riken?
Nog för tio riken!
Men vid den tiden
var inte jag kungens närmaste rådgivare.
Det är ett misstag!
Varför tycker du så illa om det?
Vi dödar ett monster för att rädda 100 000.
Du kallar den "monster".
En enorm best av sten och magma. Det är ett monster.
-Är den intelligent? -Va?
Vad menar du?
Tänker den? Känner den?
Har den en familj?
Jag tvivlar på att den har familj.
Är den sista av sitt slag?
Varför spelar det roll?
Det verkar som om det löser allt
men är det inte lite för enkelt?
Så är det med svart magi.
Vad har vi för val?
Du vill bygga en bättre värld.
För att förändra saker.
Det tar årtionden av hårt arbete.
Det finns inget monster att döda för att lösa allt. Det finns inga genvägar!
Det kommer snabbt att gå utför!
Säg att du inte gör det!
Det är vår enda chans.
Vi går in i Xadia via sprickan.
Där hämtar vi förnödenheter och...
Jag är här.
Drottning Sarai.
-Du ogillar ju uppdraget. -Jag håller inte med.
Men...jag står ändå vid din sida.
Tack.
Det stod väl i äktenskapslöftena?
Nåt om att hålla dig vid liv när du beter dig som en idiot?
Kom igen.
Vi reste så snabbt vi kunde till gränsen.
Modiga äventyrare från två riken
korsade gränsen tillsammans
i jakt på ett sätt att hjälpa sina folk.
Dunder, drakarnas kung, patrullerar himlen dagen lång.
Så vi går in i solnedgången
och måste återkomma med hjärtat
innan solens första strålar.
Klarar de här ballisterna en magmatitan?
Om vi siktar rätt
hittar vi rätt punkt och klarar det.
Vad då?
Inget.
Vi steg in i mörkret och påbörjade vårt uppdrag.
Kom nu! Natten är kort.
För varje steg vi tog i Xadia
slog mitt hjärta högre av upprymdhet och rädsla.
Här fanns både löftet om vår räddning
och hotet om vår förintelse.
Vi var redo för vårt livs kamp.
Vi hittade titanen...
...men det var inte vad vi väntat.
Den är död! Vad gör vi nu?
Låt inte så besviken.
Då behöver vi inte döda den.
Vi bara...
...öppnar den och tar det vi behöver.
Jag har haft brevet i några dagar nu, men kan inte öppna det.
Det låter galet
men just nu finns det ord han inte har sagt.
Och de finns här inne.
De väntar på att bli levande.
Men när jag läser det...
När jag har läst det sista ordet...
...så är han borta.
För alltid.
Okej. Tack, Bait.
Undertexter: Tilda Appelberg