PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
V předchozích dílech...
Nemůžu se hýbat. Nemůžu chodit a už se to nezlepší.
Nemůžu tě takhle nechat. Musím něco udělat!
Musíte se uklidnit.
Jste v nemocnici!
Chci sloužit králi.
Králi Ezranovi.
Ale já nejsem král. Jsem jen princ. Táta je...
Ne!
Ezrane?
Neměl sis s tím zahrávat. Máš to za trest.
Callume! Není ti nic?
KNIHA 2. NEBESA
KAPITOLA 9. HLUBOKÝ NÁDECH
Snad víš, že jsem vám nikdy nechtěla ublížit.
Vylekalo mě, jak ses chovala, Claudie.
Já vím. Hrozně mě to mrzí.
Děkuju. Nemusíš se o mě bát. Budu v bezpečí.
Divím se, že jsi přišel. Taky se divím, že tě nesežral.
Se zvířaty to umím. A medharti jsou přátelští.
Mají rádi chválu, lichotky a drbání pod krkem.
Stejně jako já.
Páni.
Chceš tam vylézt?
Měl bych to zrcadlo hodit do řeky a skoncovat s tebou.
Neuděláš to. Hoříš zvědavostí.
Bažíš po vědění a po moci.
Obojí ti můžu zajistit.
Rád bych si získal důvěru.
Co navrhuješ?
Zamysli se.
Hluboce po něčem toužíš, ale...
něco nebo někdo ti stojí v cestě.
Jde... Jde o to, že mě jistí lidé neposlouchají.
Nechápou, jak je to důležité.
Co jsou zač?
Králové a královny ostatních království lidí.
Musíme upoutat jejich pozornost.
Takže...
proč jsi přišel, Ezrane?
- A sám? - Něco jsem se dozvěděl.
Táta...
To nevadí. Nemusíš o tom mluvit, jestli nechceš.
Není to to samé, ale...
když jsem byla malá, rodiče se rozešli.
Pamatuju si, jak se hádali, když jsme šli na kutě.
Jednoho dne nám řekli,
že se máma stěhuje do Del Baru za rodinou.
Řekli, že si musíme vybrat.
Soren si vybral tátu.
Jak jsem si měla vybrat? Jak bych mohla?
Máma se podívala na tátu a řekla, ať zůstanu.
Řekla, ať zůstanu se Sorenem.
Že jsem tady doma a že se potřebujeme.
A pak odjela.
Jak to mohla udělat? Proč vás opustila?
Asi potřebovala odjet,
aby byla šťastnější.
Asi víš, že s tátou je to někdy těžké.
Asi ti chybí.
Její ztráta bylo to nejhorší, co se mi kdy stalo.
Když vyrosteš, občas tě zaskočí změny, na které nemusíš být připravená.
- To mi řekl Callum. - Máš štěstí, že takového bratra máš.
Já vím.
Já mám zase štěstí, že mám toho svého.
Soren je trouba, ale je to můj trouba.
Vím, že by pro mě udělal cokoliv. Pro mě to platí taky.
Ezrane, nejenže to umíš se zvířaty.
Umíš s nimi mluvit, že?
Ano, umím s nimi mluvit.
Potřebuju najít něco v lese.
Když najdu zlatolist, možná dokážu Sorenovi pomoct.
Callume! Vzbuď se!
Neopouštěj mě!
Dýchej.
Callume, dýchej.
Hezky dýchej, broučku.
Je toho na mě moc. Tolik se mi toho honí hlavou.
Někdy se musíš zaměřit na přítomnost. Zhluboka se nadechni a uvolni se.
Callume! Prosím, vrať se! Je jedno, co jsi udělal.
Chci jen, abys byl v pořádku.
Callume!
Některé věci jsou tak zapeklité,
že na ně mysl nestačí.
Když ale zpomalíš a vydýcháš se,
duše a tělo mysl doženou a pomůžou.
Takže se mám vydýchat?
Abys něco skutečně pochopil,
musíš to vědět hlavou, rukama a srdcem.
Myslí, tělem a duchem.
Mám tě ráda z celého srdce. Vždycky to tak bude.
Nemůžu tě takhle ztratit. Co budu dělat?
Callume, já... Já...
Už jsi vzhůru. Dokonce vypadáš vesele.
Vidím snad jiskru v oku?
Ne. Jiskra to není. Jsou to jen ospalky. Ukaž.
Už to mám. Pochopil jsem nebeské arkánum.
Veverka říkala, že je tady.
Tam. Už ho vidím.
Zlatolist.
Koukej! Je tady i jelení rodinka.
- Zapomněl jsem, jak mají rádi zlatolist. - Ano, mají.
- Callum tě potřebuje. Trefíš zpátky? - Pomůžou mi kamarádi.
Moc mě mrzí,
jestli jsem tě předtím vystrašila nebo zmátla.
Moc mi na vás dvou záleží.
Já vím.
Chápeš nebeské arkánum?
Není to jedna prostá věc. Zahrnuje všechno.
Musel jsem si to dát dohromady.
Třímal jsem moc nebes v ruce. Už ji ale nemám.
Raylo, svět je jako obří primární kámen.
Jsme uvnitř.
Jsem uvnitř nebeské magie
a s každým nádechem ji vdechuju do sebe.
To celkem dává smysl.
Ano! Přemýšlel jsem o ptácích a plachtách ve větru.
Myslel jsem, že potřebuju křídla.
Ale mýlil jsem se. Já jsem křídlo!
To moc smysl nedává. Ale dobrá.
Chvíle pravdy.
Teď se uvidí.
Aspiro.
Ezrane, vrátil ses!
On byl pryč?
Líbí se mi, jak to lechtá!
Už jsi na to přišel? Umíš kouzlit!
- Nevěřím svým očím. - Díky.
- Ty jsi kdo? - Pár věcí jsi prospal.
- To je Corvus. Už je na naší straně. - Byl jsem na ní vždycky.
- Sloužím mladému králi. - Cože?
Vím o tátovi.
Nevím, co na to říct. Promiň.
Chtěl jsem ti to říct, ale nešlo to.
Promiň, koloušku, ale jsi plný mládí a života.
Potřebuju tě.
- Co to děláte? - Nemůžete sem. Musí odpočívat!
Claudie? Co to děláš?
Co se to děje?
Můžu hýbat prsty.
Můžu hýbat prsty! Zapomněl jsem, jak rád to dělám.
Zase je cítím!
Cítím kolena
a silná, mohutná stehna.
A žebra!
Zlomil jsem si žebra.
Je to hrůza. Zas všechno cítím!
Claudie?
Claudie, není ti nic?
Už ti je líp.
Na ničem jiném nesejde.
Máme sbaleno a všichni jsou zdraví! Za pár hodin budeme u hranice.
Můžeme!
Jde se na to.
Callume...
Když jsi řekl, že po tátovi jdou vrazi, utekl jsem a schoval se.
S vydatnou zásobou šátečků.
Jo.
Když jsem zjistil, že táta umřel, zase jsem utekl.
Celý život jen utíkám. Před dospíváním ale neuteču.
Budeš jako král Ezran pořád říkat taková moudra?
Musíš čelit věcem, na které nejsi připravený.
Cože?
Nemůžu s vámi do Xadie.
Musím přijmout zodpovědnost. Musím se jako král vrátit domů.
Možná na trůnu dokážu víc. Udělám, co budu moct, abych zabránil válce.
Té zabráníme tak, že Zyma vrátíme matce.
Já vím. O to se postaráte vy.
Najdete jeho mámu a Zym zaujme svoje místo.
Stejně jako já.
Ezrane...
Rád bych šel s vámi,
ale nemůžu. Musíte to zvládnout beze mě.
Já na cestě krále ochráním.
Ezrane, jsi si tím jistý?
Budeš mi chybět. Ale zase se uvidíme.
- Slibuju. - To si piš. Vím, kde bydlíš.
Až Zym bude doma, vrátím se a pomůžu ti.
- Mám tě rád. - Já tebe taky.
Jsem na tebe hrdý, špunte.
Bude z tebe silák. Promiň, že jsem tě nenaučil létat.
Brzo na to přijdeš.
Rád bych tě vzal s sebou.
Ale musíš za mámou. Musíš domů.
Oba musíme domů.
Zkusil sis ostatní získat věrností a přátelstvím,
ale nevšímali si tě.
Když odmítají lásku, jsou to jen zvířata.
Zaslouží si, aby je hnal strach.
Běsněte v Del Baru,
Neolandii,
Evenere a Durenu!
Ten kaňon vede k měsíční stezce.
Nemůžu uvěřit, že tam skoro jsme. Došli jsme tak daleko...
ale bez Eze.
Já vím. Nesmíme se tím teď trápit.
Všichni děláme, co musíme.
- Takže si do Xadie jen tak nakráčíme? - Počkej!
Máme na to fígl.
Ne všechny se potopí tak rychle. Některé vydrží, než přes ně přejdeme.
Těm kamenům se říká měsíční stezka.
- Dobře. Bezva. Jak víš... - Musíš si počkat.
Měsíční stezka! Už to chápu.
Jsi v nebezpečí. Jdou si pro tebe.
Dělej, co ti říkám. Připrav se k boji.
Lorde Virene! Otevřete, jménem Nejvyšší rady!
Nuže?
Tak jim otevři!
Vzdejte se, Virene.
Přestaň. Je po všem.
Můžu je zničit! Moc na to mám!
Přestaň!
Obklíčili jsme vás, Virene.
Vzdejte se!
Nebo zavelím k palbě.
Zradil jsi mě.
Ne.
Zůstanu s tebou.
Začíná svítat. Musíme si pospíšit!
Až vyjde slunce, neuvidíme měsíční runy.
Utíkej!
Co se děje? Proč jsi zastavil?
Něco vidím.
Mají potíže.
Zyme, ty to zvládneš.
Musíš zastínit světlo.
Zvládneš to, Zyme.
Letí!
Dokázal jsi to! Letíš! Já to věděl!
Chce zastínit slunce!
Nezvládne to.
Aspiro!
Jo!
Zase vidíme stezku! Utíkej!
- Zvládli jsme to! Přešli jsme ji! - Jo!
Smím-li být tak smělý,
- jsi podivín, králi Ezrane. - Já vím.
Ani jeden z nás nesplnil tajnou misi.
Co na to řekne táta?
Oba jsme naživu. To je nejdůležitější.
A nevrátíme se s prázdnou.
Je to dračí roh.
Naštvaný táta.
Ale dračí roh kouzlí.
Možná táta rád.
Ano! To byla paráda!
Je to tady.
Xadia!
Ale ne.
Je tady.
Sol Regem.
Překlad titulků: Hana Mišove