EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Detta har hänt i Drakprinsen...
-Drakdrottningen är döende, Rayla. -Vi måste skynda oss till henne!
Om hon vet att hennes barn lever kanske hon håller ut lite längre.
Kan jag nånsin återvända hem, Ethari?
Xadia har attackerat människorna. Vi måste gå till motangrepp!
-Krig. -Va? Nej!
Människorna och Xadia vill ha fred.
Äldste magikern har besök.
BOK 3 – SOLEN KAPITEL 4 – MIDNATTSÖKNEN
Det är ingen fara!
Jaha... Det var rätt jobbigt igår, va?
Inte direkt.
Som barn gjorde vi en grej i vår familj då vi blundade,
berättade rakt ut vad vi kände och fick respons av de andra.
Människor är så konstiga.
Du har varit med om så mycket på sistone att det inte vore konstigt om du...
-Låt mig vara! -...har mycket att tänka på.
Om inte du slutar tjata har du snart nåt som gör ont att tänka på.
Prins Kasef av Neolandia begär audiens.
Jag har ett ultimatum.
-Kungen måste alltså fatta ett beslut. -Jag vet vad ett ultimatum är.
Finns det fler pjäser?
Katolis och Neolandia har attackerats.
Del Bars kung och Eveneres drottning är döda.
Deras folk är arga och kräver rättvisa.
De är redo att föra krig mot Xadia. Deras arméer är nu i Katolis.
-Att ni bara vågar kränka våra gränser! -Det gör vi.
Detta är ert ultimatum.
Om ni inte strider med oss så står ni i vägen.
Tillsammans kan vi visa Xadia människornas styrka och rättfärdighet.
-Fyra sammanslagna arméer... -Nu räcker det!
Katolis ska inte gå ut i krig.
Vid gryningen kommer i så fall tre arméer attackera Katolis.
-Vad håller du på med? -Förbereder dig.
Rör dig inte.
Nån är här.
Var hälsade.
Jag heter Naimi-Selari-Nykantia, men jag kallas för Nyx.
Hej, Nyx. Jag kallas för Rayla, och jag är på dåligt humör.
Antingen sticker du nu,
eller så kommer svärden få mig på bättre humör.
Är du den förvisade månskuggealven?
-Vad pratar du om? -Jag är drakdrottningens sändebud.
Hon bad mig att hjälpa er. Jag står till er tjänst.
Du måste vara...
Jag är jordblodsalv! Tjänare!
-Du skulle visst resa med en människa. -Jaså, är det så?
Jag var människa hela tiden!
Och där har vi ju den lilla draken. Han har fått sin mammas ögon.
Drottningen har godkänt att jag flyger hem med honom.
Aldrig i livet.
Vi klarar oss själva, Nyx.
Jag kan ta med honom hem snabbare. Det är viktigast.
Du får inte ta med dig Zym.
Okej, jag förstår. Vad sägs om att jag ger er alla skjuts?
-Nej, tack. -Säkert?
Hur tänkte ni korsa Midnattsöknen?
Ser vi så dumma ut?
Vi ska inte korsa öknen, vi ska gå runt den.
Drottningen är döende! Det tar en vecka extra.
Med mig korsar ni den på två dar.
Hur då?
Häng med.
Kung Ezran, Kasefs hot är fruktansvärt, men vi kan vinna.
Vadå vinna?
Tack vare kungens mamma och moster Amaya
är vår armé bäst rustad och disciplinerad av alla.
Det blir ingen enkel strid, men vi kommer triumfera.
Till vilket pris?
Det oundvikliga... Människors liv.
-Hur många? -Det kan ingen veta.
-Hur många? -Det vet jag inte.
-Ge mig bara en siffra! -Förmodligen tiotusentals.
Det är ingen triumf.
Midnattsöknen är het, hemsökt och hemsk.
Den svarta sanden suger upp solen. Det är den hetaste öknen alverna vet.
Men det är värre på natten.
-Är det den hemsökta och hemska biten? -Här kryllar det av själshuggormar
som drar i sig offrens själar och förvandlar dem till tomma skal.
Men det har vi långt under oss.
Där är hon.
Min passgångare.
Vi spenderar natten vid oasen halvvägs igenom.
När vi har korsat öknen imorgon är draken nästan hemma.
Vad tycks?
Drottningen är döende, och vi sparar en vecka.
Okej, då åker vi.
Tack, Bait. Det hjälper.
Varje pjäs motsvarar 500 personer.
Femhundra män och kvinnor.
Mammor och pappor med barn som väntar där hemma.
De är söner, döttrar, systrar, bröder och någons vän.
Riktiga människor!
När slaget är över...
Hur ska jag kunna låta det ske?
Om kungen ursäktar...
Det finns ett sätt att förhindra blodbadet och rädda människornas liv.
-Vad är det? -Inget. Vad tänker du på?
Jag mår bra, Callum. Vad är det du inte förstår?
Just snyggt.
-Vad är det? -Foten har fastnat.
Själshuggormarna gräver tunnlar i marken. Det är därför marken ger vika.
Jag ska bara hjälpa henne. Rör inget under tiden.
Vad gör du? Varför stirrar du på den där?
Den känns märkligt bekant.
En bumerang?
Då fortsätter vi.
Ursäkta?
Kung Ezran?
Har jag rätt?
Här nere är vi.
Ers majestät! Förlåt mig. Jag har lagat gallret.
Jag kan dra loss det. Backa!
Det får vara trasigt framöver. Önskas ett hallonknyte?
Det var inte därför jag kom hit, men gärna.
Jag har en viktig tjänst att be om.
Om det skulle hända nåt, och det finns faktiskt en risk...
...vill jag att du tar hand om Bait.
Vilken ära! Jag känner mig hedrad.
-Vet du vad han behöver? -Hur många hallonknyten han än vill ha...
-...och förståelse och kärlek? -Precis. Framförallt knyten.
Tack.
Du ska veta att jag alltid har betraktat dig som en själsfrände.
Ser ni oasen? Där kommer inte ormarna och skalen åt oss.
Varför inte?
Obeliskerna bildar en skyddande cirkel i form av en magisk barriär runt oasen.
Nu passerar vi undrens mur.
Det verkar rätt mysigt.
Ni behöver hålla er varma på natten.
Jag visste inte om ni ville ha en eller två filtar.
Två! Med bara en filt så skulle...
-Två! -Ja, två.
Som ni vill.
Det är klart nu.
Öppna ögat.
Nu när du hör...
...och ser mig...
...kan jag tjäna dig bättre.
Sa du nåt, Rayla?
Är allt bra?
-Det är ingen fara... -Låt mig vara!
Gör inget förhastat. Det måste finnas ett annat sätt.
Ingen fara, Corvus. Det ordnar sig.
Är det säkert? Det finns ingen återvändo sen.
Jag måste göra det rätta.
Jag har gjort som kungen bad mig.
-Och slaget? -Är avblåst.
De angriper inte vid gryningen.
Och de som inte vill kriga mer?
De får lägga ned vapnen och återvända hem till sina familjer,
precis som kungen önskade.
Då var det över.
För bort honom.
-Jag är ledsen att det blev så här. -Det är du inte alls.
Nej, det är jag inte.
Låt mig vara i fred! Jag vill inte att du ska se mig så här.
Du får gråta om du vill. Jag finns här för dig.
-Jag är ett vrak. -Inte alls.
Jag har förlorat allt! Mina föräldrar, de som brydde sig om mig
-och mitt hem. Jag har inget hem längre! -Så är det inte alls.
-Du har det tufft just nu. -Det är mer än så.
Allt är mitt fel! Det var jag som svek dem.
De har rätt att avvisa mig.
-Jag kommer aldrig att vara bra nog. -Sluta!
-Vad sa du? -Sluta! Du säger bara nonsens.
Jag ska säga en sak. Din självkänsla har helt fel.
Jag vet det, och det borde du också.
Du är modig och har ett gott hjärta.
Varje gång du känner dig nere tar du dig upp igen.
Det är styrka.
Och så är du mycket roligare än mina människovänner.
Se! Du vet att du är fantastisk. Du är smart, kvicktänkt och vacker.
Jag har aldrig träffat nån som du.
-Det förväntade jag mig inte. -Med tanke på allt du sa trodde jag...
Jag sa det inte för att du skulle...
Vi pratar aldrig om det igen.
-Är det förstått? -Ja, självklart.
Då menar jag aldrig.
-Jag dödar dig om du ens nämner... -Varför skulle jag?
Absolut inte.
-Det här har aldrig hänt. -Det låter bra.
Nej!
Var är Zym?
Undertexter: Viktor Hessel