EN NETFLIX-SERIE
Tidligere på Drageprinsen:
Hvilke hemmeligheter skjuler du?
"I mørket, se opp på en fallen stjerne."
Jeg har en overraskelse til alle.
Katolis får noen spesielle gjester.
Dragedronningen kommer til Katolis. Og hun har med seg Zym!
Ser du? Det er et tegn!
Dragene drar! Vi trenger ikke engang å snike oss inn nå.
Vi kan få staven din tilbake uten problemer.
Hei.
BOK 4 - JORD KAPITTEL 3: FORBLØFFENDE
-Rayla, hva gjør du her? -Jeg kom tilbake.
Ja, jeg ser det.
Du ser kjekk ut, Callum.
Ja. Takk.
Du også, Mat.
Hele dagen, hele uken, egentlig, har jeg vært så nervøs og på tuppa.
Men nå som jeg endelig ser deg, er jeg fortsatt nervøs.
Vet du hva? Jeg har en lang dag i morgen.
-Jeg burde legge meg. -Vent, hva?
Vi har ikke sett hverandre på to år.
Er det ikke verdt å utsette sovingen for det?
Jeg er trøtt.
Greit. Hva vil du snakke om?
Hva som helst.
Jeg er så glad for å se deg igjen, Callum.
Ok.
Hvorfor er du tilbake?
Du må ha funnet Viren. Døde han egentlig?
-Jeg fant ham ikke. -Så du forsvant i to år uten grunn!
Det går bra. Callum er hyggelig. Han bare tuller.
-Og hvem er dette? -Dette er Stella. Hun er en liten koseape.
Jeg fant henne helt alene. Hun er foreldreløs. Eller var.
Men nå har hun en kosemamma.
Callum, jeg vet det såret deg at jeg dro.
Kanskje det. Vet du hva? Jeg sa det, jeg vil ikke snakke.
Nei, men er det greit om jeg blir her uten å snakke?
-Jøss. Utsikten tar pusten fra meg. -Du tar pusten fra meg.
Pass deg.
Jeg har en sort magi-greie i bagen som faktisk kan ta pusten fra deg.
Ikke gjør det.
Jeg går og finner staven til min far.
Følg med om dragedronningen kommer tilbake.
Greit. Men siden du går inn alene, må du signalisere om du trenger hjelp.
Hva slags signal skal jeg gi?
Kanskje bare plystre. Du kan plystre, ikke sant?
Du presser sammen leppene og blåser.
Vi hadde noe spesielt, men jeg ble så besatt av hevn
at jeg risikerte å miste det beste jeg har hatt.
Deg.
Du er så ekkel.
Hvor er Callum? Han skal hilse Dragedronningen med et prismagisk sjablå!
Unnskyld min uvitenhet om magi, men hva er egentlig et "sjablå"?
Det er komplisert, men enkelt.
Du vet det når du ser det.
Kong Ezran, jeg uroer meg for noe mindre morsomt og fargerikt.
Det er gaveseremonien.
Jeg er bekymret for at det er ufølsomt å holde det i Gravenes dal.
Hva? Det er et hellig, vakkert og fredelig sted.
Noen sa til meg i fortrolighet
at det kan være støtende
å hedre en drage på et minnested for mange, store mennesker
siden noen av dem ble drept av drager.
Det er det som er poenget.
Det er en historie som vi må legge bak oss for å skape en lysere fremtid.
-Det er mye sinne, kong Ezran. -Bare stol på meg.
Dette er en lykkelig dag, og den blir starten på en stor, fredelig æra.
Jøss! Her kommer de! Zym kan se oss! De lander snart.
Det kribler. Det føles ganske godt.
Kong Ezran.
Zubeia, Dragedronningen. Deres Himmelske Majestet.
Hersker over himmel og land og Xadias hav.
Jeg ønsker deg velkommen til vår…
Zym! Jeg har savnet deg.
Du er litt rar, ikke sant? Lille bord.
Forferdelig lite for en drage.
Du er ikke et bord i dragestørrelse, du er en knapp i dragestørrelse!
Planen var å ønske deg velkommen
med majestetiske lys og farger fra erkemagusen,
men han er visst ikke her, så…
Hei. Ez, er det greit om vi…? Jeg har jobbet med det.
I stedet ønsker vi deg velkommen med standup av Soren i den kongelige hær.
Jøss.
Velkommen! Vi har møttes før.
Du husker kanskje at jeg heter Soren,
men det ser ut til at det er du som flyr høyt som søren.
Ok. Hvordan varmer man en drage?
Man legger den i peisen og ber om fyr.
Drager har ikke problemer med å fryse.
Men hvis de hadde det, ikke sant? Fyr på peisen, ikke sant?
Ja. Det er morsomt.
Jeg visste det.
Ja!
Hva?
Å nei! Jeg er sent ute.
Manus. Pluma. Volantus!
Jeg har mange flere morsomme vitser, men jeg gir meg her,
for jeg vil ikke at standupen min skal "drage ut".
Greit, takk. Jeg heter Soren. Det var settet mitt.
Det var så bra!
Det ble overraskende godt mottatt. Det neste på vår agenda er forfriskninger.
Det ser og lukter fantastisk ut. Det er en ære at du ville…
Vent! Unnskyld. Beklager.
Jeg er erkemagus Callum og skal ønske deg velkommen.
Eritque Arcus Ignis!
Greit. Vet du hva? Jeg…
Sjablå.
I dragenes og de første alvenes navn
erklærer jeg at dette er den deiligste geleen i hele Xadia!
Jøss.
Kom igjen, stav. Du må være her et sted.
Jeg har noen søte øredobber som vil passe med deg.
Kanskje du blir lettere å finne hvis jeg får deg til å gløde.
Lux Revelare!
Ett skritt nærmere å frigjøre Aaravos.
Ventum Magneticus!
Nei!
Over mitt lik!
Om du sier det, så.
Velox Ignis!
Geléterten var en gledens gave.
Dette maleriet er en gave for håp og vennskap.
Håper du liker det.
Beklager.
Arma Virtutis!
Manus. Pluma. Volantus!
Slangesaft, du lukter ikke så godt.
Slipp staven.
Aspiro Frigis!
Gi meg den!
Aldri. Jeg skal ødelegge den før den kan brukes til å gjøre mer skade.
Jeg forstår ikke.
-Jeg vet ikke hva som skjedde. -Hvem gjorde dette? Snakk for deg selv!
Hvis du vil si noe til Dragedronningen, bør du si det ansikt til ansikt.
Det ekte ansiktet hennes som kan bite deg i to!
Kom igjen, feiging!
Jeg hadde planlagt en tale i dag. Den handlet om fred, kjærlighet og håp.
Men jeg tror jeg utelot noe.
Jeg ignorerte noe som var sant. Jeg benektet noe som er ubestridelig.
Vi er sinte. Jeg er sint.
Jeg har blitt såret.
Faren min ble drept da jeg var ni år gammel.
Moren min ble tatt fra meg før jeg kunne huske henne.
Det gjør vondt! Det er smertefullt, og jeg er sint.
Alle vil ha fred, og alle vil ha kjærlighet,
men volden tester oss.
På en forskrudd måte rekrutterer den oss til sin sak.
Siden smerte og tap føles så forferdelig,
vil du hate, og du vil skade andre.
Hva gjør vi?
Hvordan stopper vi det?
Vold, tap, smerte.
Vold, tap, smerte, mer vold.
Slutt!
Stopp!
Jeg vil bare rope "stopp".
Men det er ikke nok. Det vil ikke fungere.
Jeg tenker på en positiv visjon.
En tro vi alle kan dele,
om at vi kan skape en fremtid sammen i håp.
En fremtid hvor vi er trygge med hverandre.
Men…
…det er ikke så enkelt.
Folk har det fortsatt vondt, og de er fortsatt sinte.
Vi kan ikke ignorere det,
eller late som om det vil forsvinne.
På en eller annen måte må vi ha alt i hjertet samtidig.
Vi må erkjenne tyngden av smerten og tapet,
men åpne øynene og la oss selv få håpe og kanskje tilgi og elske igjen.
Vi må gi dagens barn en sjanse til å arve en fredelig fremtid.
For å gi dem det, må vi ha smerten og kjærligheten i hjertene våre samtidig.
Vi skulle spille litt dansemusikk under festlighetene,
men jeg vet ikke om det føles riktig lenger.
Faktisk, kong Ezran, hvis du tillater det,
vil jeg dele et stykke som jeg har skrevet.
Det kalles "En sang av kjærlighet og tap".
Jeg er ingen morder,
men hvis du prøver å gi staven til dens sanne eier,
utgjør du en større fare for denne verden enn jeg kan tillate.
Du må dø!
Fulger Morti…
Jeg måtte.
Jeg kunne ikke la ham skade deg.
Med mine siste åndedrag.
Du er en klok og spesiell gutt, Ezran.
Da du snakket,
var det som om du kunne se mitt eget hjerte og min egen smerte.
At du så det, gjorde at det føltes mindre.
Det føltes legende.
-Rayla? -Hallo, Ezran.
Jeg visste ikke om du ville se meg igjen pga. hvordan jeg dro. Jeg er så lei for…
Jeg har savnet deg.
Det har vi alle.
Ziards stav er stjålet.
Det kan bare bety én ting.
Den falne stjernen er tilbake.
Tekst: Linda Hansen