𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇
‫בפרק הקודם של הנסיך הדרקון.‬
‫דומינה פרופונדיס האדירה,‬ ‫הארכי דרקונית של האוקיינוס.‬
‫הארכי קוסם אראבוס‬ ‫מנסה לברוח מהכלא המכושף שלו.‬
‫צריך לעצור אותם.‬
‫אביך חולה, קלאודיה.‬
‫צריך להגיע לאי הקטן ההוא‬ ‫ולשחרר את אראבוס כדי שיישאר בחיים.‬
‫המפה אצל קלאודיה ווירן.‬ ‫הם מקדימים בשני צעדים.‬
‫אם לא נמנע מהם לשחרר את אראבוס,‬
‫נצטרך לדעת דבר אחד.‬ ‫איך להרוג אלף משבט מגע-כוכב.‬
‫אני רוצה לבקר בהיכל הספרים הגדול.‬
‫אולי מחר בבוקר נלך לזאדיה?‬
‫- הנסיך הדרקון -‬
‫- תעלומת אראבוס -‬
‫- ספר 5 - אוקיינוס‬ ‫פרק 2 - פצעים ישנים -‬
‫נכון שבקרים הם מעולים, ריילה?‬
‫זה מזכיר לי שהעולם מלא פוטנציאל.‬
‫אולי תאהב בקרים יותר בשקט?‬
‫אם אעשה את זה נכון,‬
‫אולי אוכל לרכוב עם עין אחת‬ ‫ולישון עד מאוחר עם השנייה.‬
‫לא גם אתה.‬ ‫-חכו!‬
‫אוקיי. התעוררתי עכשיו.‬
‫שמעתי שאתם יוצאים אל זאדיה הבוקר,‬
‫ורציתי להיפרד מכם כמו שצריך.‬
‫שיקוי בוקר חום וחם, כמובן.‬
‫וקופסה של פינוקי הבוקר האפויים‬ ‫החדשים ביותר שלי.‬
‫לא החלטתי אם לקרוא להם‬ ‫טבעות אפויות או עוגות חור,‬
‫ממתקי עיגול או גלגלי סוכר.‬
‫אבל אני חושב שמצאתי.‬
‫דואיאו.‬
‫זה ממש טעים.‬
‫לגמרי, בייט.‬
‫אשלח הודעה לצריח הסופה כדי לעדכן את המלך‬ ‫אזראן לגבי מקום הימצאו של הקוסם הגדול.‬
‫צריך לשלוח גם אחד כזה. ממש טעים.‬
‫הנסיך קאלום,‬ ‫זה נכון שתלכו עד זאדיה בשביל ספר?‬
‫לא סתם ספר.‬
‫היום מתחיל המסע האגדי שלנו‬ ‫להיכל הספרים הגדול של לאקס אוריאה,‬
‫הספרייה הגדולה ביותר בכל זאדיה.‬
‫אז, ספרים.‬
‫מה העיכוב?‬
‫נו כבר. צריך לזוז.‬
‫מרוצים מנצחים באיטיות.‬
‫למה אומרים את זה? זה לא ככה במרוצים.‬
‫מרוצים מנצחים במהירות. תגיד איתי.‬ ‫מרוצים מנצחים במהירות.‬
‫אני מבין. יש דחיפות,‬
‫ואת חוששת שאני לא מתייחס לזה ככה.‬
‫בכל יום מתקרב האובדן‬ ‫של בן המשפחה היחיד שנשאר לי.‬
‫לא אאכזב אותך. ולא נאכזב אותו.‬
‫בואי נזיז את האבא הזה.‬
‫מעולה. העמדנו אותו.‬ ‫עכשיו צריך להתחיל ללכת.‬
‫באיטיות?‬
‫כן, באיטיות.‬
‫אנחנו שוב נפגשים.‬
‫רק שהפעם אני בצד השני.‬
‫נתיב הגורל כבר נבחר.‬
‫כל צעד שלי היה נחוץ.‬
‫אבא.‬
‫מה?‬
‫הו, דרקוני זאדיה האדירים,‬
‫הגעתי מקאטוליס כדי לבקש שוב…‬
‫"לבקש" לא נשמע חשוב מספיק.‬ ‫שאומר "להפציר"? או "לחלות את פני"?‬
‫רגע. זה עדיין חלק מהנאום,‬ ‫או שהוא שואל אותנו?‬
‫הוא שואל אותנו.‬
‫לדעתכם הדרקונים מעדיפים‬ ‫שמפצירים או שמחלים פנים?‬
‫לדעתי אולי זה עם "חלה",‬ ‫כי כולם אוהבים חלות.‬
‫זו לא משמעות המילה.‬
‫אני רוצה שהמילים שלי יתאימו לכובד החששות.‬
‫הכול כבד מדי.‬
‫זה לא הוגן שאתה צריך להתמודד לבד.‬
‫מגיע לך זמן להיות ילד.‬
‫אם כל הזמן תעשה עכשיו דברים של מבוגרים,‬ ‫תגדל מוזר, כמו אחיך וריילה.‬
‫אין לי זמן להיות ילד.‬
‫אני צריך את אמון ועזרת הדרקונים.‬
‫אפעל ככתוב.‬
‫המונים סומכים עליי לתפקד תחת לחץ.‬
‫רואה? זו הנקודה שלי.‬
‫הרגע אמרת שסומכים עליך לתפקד תחת לחץ,‬
‫ובכלל לא צחקקת.‬
‫אני לא נכנס לזה.‬
‫בכל פעם שאני יושב על הכס,‬
‫אני נזכר שאני תחת לחץ.‬
‫קקי, מלכי. הוא מדבר על קקי.‬
‫זה באמת מצחיק.‬
‫חוץ מזה,‬ ‫ואני לא מאמין שאני אומר את זה, אמרת גם,‬
‫"ככתוב."‬
‫התקדמנו הרבה.‬ ‫הגיע הזמן לנוח כדי לעשות את זה שוב מחר.‬
‫כן. אבל למה לישון בחוץ בליל‬ ‫כשאפשר לישון בסטייל?‬
‫יש פונדק נוח בהמשך הדרך.‬
‫זה נראה לי כמו פינוק מיותר.‬
‫אם נישן טוב יותר, נוכל לצאת מוקדם יותר.‬
‫חוץ מזה, ארוחת הבוקר חינם.‬
‫נו, טוב.‬
‫מפונקים.‬
‫מפונקים וחמודים.‬
‫אולי נעצור פה לנוח?‬
‫יש אפילו משפחת סרטנים.‬
‫נוכל להירגע לצלילי נקישות הצבתות שלהם.‬
‫לא. אי אפשר לעצור עכשיו.‬
‫קלאודיה, כולם צריכים לנוח, גם את.‬
‫במיוחד את.‬
‫לא. צריך להמשיך לזוז.‬ ‫זה הדבר היחיד שחשוב עכשיו.‬
‫להמשיך לזוז.‬
‫לזוז.‬
‫אבא.‬ ‫-אתה כל הזמן זז.‬
‫אבא.‬
‫איפה אתה?‬
‫אבא.‬ ‫-למה אתה כל הזמן זז.‬
‫מה?‬
‫תודה שהסכמת, ריילה.‬
‫אני מקווה שהפונדק לא היה חמוד מדי‬ ‫לטעם צל-ירח הקשוח שלך.‬
‫בעצם זה היה מדהים.‬
‫הזוי שסבון מגיע בצורות חמודות וקטנות כאלה.‬
‫ולא ייאמן שצדקת לגבי ארוחת הבוקר.‬
‫והחלק הכי טוב, סוכריית המנטה על הכרית.‬
‫איך נרדמתי כל השנים בלי רגע יחיד ונפלא‬
‫של רענון מתוק אך קריר?‬
‫אני שמח שנהנית.‬
‫התחלה מעולה ליום מעולה, ותכף נגיע לגבול.‬
‫השמש זורחת, והפעם הסוס שלי מחבב אותי.‬
‫כן, יותר מדי. סליחה.‬
‫קפ'אר? איך?‬
‫התלמיד הכי נלהב שלי חוזר.‬
‫איזה סגנון מהודר.‬
‫נראה שהתגברת על חסרונות הילדות שלך.‬
‫מה קרה לזרוע שלך?‬
‫פצעים מנוהג עתיק ומטריד.‬
‫אחת מהטעויות הרבות שלי.‬
‫תמיד ידעתי שתגיע רחוק.‬
‫אבל לא ידעתי כמה תרחיק לכת כדי להגיע לשם.‬
‫לא הייתה לי ברירה. עשיתי מה שהייתי חייב.‬
‫לא הייתה ברירה?‬
‫קיבלת את ההחלטה שאתה תמיד מקבל,‬
‫זו שנותנת לך כוח.‬
‫אתה טועה.‬
‫תמיד עשיתי מה שמגן על המשפחה שלי,‬ ‫לא משנה כמה מסוכן או נתעב.‬
‫אבא.‬
‫המקום הזה הוא צלקת.‬
‫אני רואה את זה אחרת.‬
‫אני יודע שקסם אפל יצר את המקום הזה,‬ ‫אבל זה גשר בין העולמות שלנו.‬
‫והינה אנחנו, חוצים אותו יחד.‬
‫אולי אתה צודק.‬
‫זה פצע ישן שמחלים.‬
‫מה?‬
‫אלה שטויות.‬
‫אף אחד מכם לא הגיוני.‬
‫למרות שאנחנו בעולם אחר,‬ ‫השמיים נראים כמו בקאטוליס.‬
‫תראי!‬
‫זו הכף הגדולה.‬
‫מה?‬
‫אין לכם שמות לקבוצות כוכבים?‬ ‫-כן, יש לנו.‬
‫כנראה הם פשוט שונים.‬
‫אז איך אתם קוראים לכף הגדולה?‬ ‫-זה גרלאת' המשמיד.‬
‫מגניב.‬
‫חמשת הכוכבים האלה בשורה‬ ‫אמורים להיות ידית הכף.‬
‫חמשת הכוכבים הם שרשרת הגולגולות של גרלאת'.‬
‫אני רואה.‬
‫בגד לא אופייני לגרלאת'. לא מעודן.‬
‫משמידים לא צריכים להיות מעודנים.‬
‫איך קוראים לכוכב הזה, הכי בוהק בשמיים?‬
‫אנחנו קוראים לו כוכב הדרום.‬ ‫בני אדם מנווטים איתו.‬
‫כדי למצוא את הדרך‬ ‫בחשכה האינסופית של הלילה.‬
‫מה קורה?‬
‫קאלום,‬
‫אני שמחה שאנחנו יכולים להיות פה יחד,‬ ‫להביט בכוכבים.‬
‫הכוכב הזורח היפהפה שהצבעת עליו,‬
‫אנחנו קוראים לו המשאלה האחרונה של ליאולה.‬
‫מי זו ליאולה?‬
‫לא יודעת. אולי חברה של גרלאת'?‬
‫קלאודיה, את נראית מותשת. לא ישנת יומיים.‬
‫זה לא משנה.‬
‫איני יכול לראות אותך סובלת ככה.‬
‫את חייבת לנוח. טפלי בעצמך לכמה שעות.‬
‫לא. אני לא יכולה.‬
‫צריך להגיע לפני שייגמר הזמן.‬
‫אסור לעצור, אחרת אבא שלי ימות.‬
‫קלאודיה, בבקשה. את חייבת לישון.‬
‫אלא אם אתה יכול להמציא‬ ‫דרך שבה אישן ואזוז באותו זמן,‬
‫פשוט חייבים להמשיך…‬
‫דם של ילד!‬
‫אדוני!‬
‫היא צריכה לישון.‬
‫דם של ילד.‬
‫שיפור. עדיין לא ברור‬ ‫למה אתה אומר את זה, אבל שיפור.‬
‫רגע. אולי באמת יש דרך‬ ‫לישון ולהתקדם בו זמנית.‬
‫וירן.‬
‫אתה נראה מופתע לראות אותי.‬
‫הארו, שרדת.‬
‫מלכי.‬
‫זה היה חתיכת לילה.‬
‫אבל לא הייתי מצליח בלעדיך.‬
‫אני חייב לך התנצלות.‬
‫בלילה שבו באו לפגוע בי,‬
‫התאכזרתי אליך.‬
‫באו להרוג אותך.‬
‫הזמן שלי אזל, ופחדתי.‬
‫התייחסתי אליך רע למרות שאכפת לי ממך כל כך.‬
‫האמת היא… אתה לא משרת שלי.‬
‫אתה אח.‬
‫אתה בן משפחה.‬
‫תמיד החשבתי אותך כבן משפחה,‬
‫ואתה יודע שאעשה הכול למען המשפחה שלי,‬
‫לא משנה כמה מסוכן או נתעב.‬
‫אני יודע.‬
‫זה עולם ומלואו מבחינתי לדעת שאני חשוב לך,‬
‫לדעת שאכפת ממני.‬
‫זה כל מה שרציתי.‬ ‫-כמובן.‬
‫כמובן שאני מעריך אותך.‬
‫הנשמה שלך היא האוצר שלי.‬
‫רגע. מה אמרת הרגע?‬
‫גרלאת', לא!‬
‫משהו זז ביער. צריך ללכת.‬
‫מה זה?‬
‫בייט! השארנו את בייט!‬
‫על זה.‬
‫הצלנו אותו.‬
‫תפיסה קלסית.‬
‫אספירו…‬
‫אולי די עם הטלטולים? מנסה להטיל כישוף.‬
‫שלא נהיה ארוחת צוהריים.‬
‫עכשיו לילה, אז נהיה ארוחת ערב.‬
‫תחזיק במושכות.‬
‫זה מיוחד? מה זה עושה?‬
‫לא יודעת.‬
‫חץ נחמד!‬
‫תודה, את'רי.‬
‫אני חייבת להתעורר. חייבים לזוז.‬
‫היי, זה בסדר.‬
‫תנוחי.‬
‫את זזה.‬
‫מה?‬
‫אמרת שאת צריכה‬ ‫דרך לישון וגם לזוז בו זמנית,‬
‫אז בניתי לך רפסודת חלומות משלך.‬
‫טרי!‬
‫סורן?‬
‫אבא!‬
‫הינה הוא, הילד הקטן והמוכשר שלי.‬
‫עוד פעם.‬
‫קודם שלם את המס.‬
‫המחיר הוא נשיקת בטן אחת.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫גם אני אוהב אותך. אני אוהב אותך כל כך.‬
‫סורן?‬
‫מה קרה?‬
‫אתה תהיה בסדר. אבא יטפל בך.‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫לא.‬
‫אעשה הכול כדי לשנות את זה.‬
‫הכול!‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬
𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇