Tidligere i Drageprinsen…
Du har gjort det før.
Er det virkelig så slemt at tilsmudse sig med lidt sort magi?
Der må findes en måde helt at ødelægge Perlen på.
Lad os to rejse op til Stjerneskraberen
i Det iskolde nord.
Frihedens vej er sandhedens vej.
Jeg må se sandheden i øjnene
i Katolis.
Alle tager af sted.
Men du forlader mig aldrig.
For jeg forlader dig først.
Lad være, Claudia.
Jeg er her for dig.
DRAGEPRINSEN
MYSTERIET OM AARAVOS
BOG 6 STJERNER
KAPITEL 3 DET FROSNE SKIB
Jeg anvendte magi én gang.
Én gang.
Jeg måtte bare.
Se lige det par. Nyser og Syvsover.
Hvad?
Vågn op. Rejsens søvndyssende del er forbi.
Her kommer den lumske, farefulde modgang.
Her er det så. Det frosne hav.
Navnet passer da godt.
Rejsen til Stjerneskraberen går over isen.
-Tror du virkelig, den kan bære os? -Niks.
Vi må fordele vores vægt.
Vel er du lille, men kom med mig for at udjævne vægten.
Prøv at bevare roen.
Vi får dig op. Brug bagbenene!
Kom nu. Du kan…
Nej!
Anvend magi, magiker.
-Jeg kan vandvulkanmagi. -Netop.
-Udfør den. -Mons aqueous!
Her er ikke godt for dig.
Du har været en modig ledsager, men…
du må vende hjem nu.
Hjem til Sølvlunden og Ethari.
Vi ses igen en dag.
-Pas på! -Hvorfor stopper vi?
Det er sort is.
Skyldes det sort magi?
Nej. Den ser sort ud, fordi den er så glat.
Jeg er med. Navnet lyder nu lidt overdramatisk…
Tak. Det gik superglat.
Altså isen.
Er det et skib?
-Hvor længe har det været her? -Hvem ved?
Et par århundreder?
Bogstaveligt frosset i tid.
Bogstaveligt frosset i is. Overført er det frosset i tid.
Jeg ser efter noget nyttigt.
-Forsyninger. -Jeg mistede mine ting. Jeg gør det.
Nej, skibet er ustabilt efter så mange år udsat for vind og vejr.
Jeg er kvik og adræt. Forskyder noget sig, så klarer jeg det.
Meget adræt. Der var jo…
Ikke et ord om den fæle sorte is!
Hvad synes du?
Godt. Så er det nu.
"Oplysningens stråle".
Godt navn til et skib.
Synd, at skibet sidder fast.
Se bare. Det skib skal ingen steder.
Tænk, hvor begejstrede folk var, da skibet blev kendt.
Sikkert nogens yndlingsskib.
De har nok drømt om, at skibet ville nå fantastiske steder.
Netop. Det rokker sig ikke.
Man kunne sidde og tegne, men ændrer det noget?
Det frosne skib.
Hvor trist.
Det er en dagbog.
Vi bør nok ikke læse den.
Din nysgerrige lille abe.
Sandt nok er der måske en umådelig fare, som vi ellers ikke ville opdage.
Hvem ved, om det er det, du siger, men pyt.
"Skønt vores rejser hidtil har været så vellykkede,
og jeg har samlet ufatteligt mange skatte og magiske levn,
skal jeg bekende for dig det eneste, jeg endnu ønsker mig?"
Det synes jeg, han skal, ikke?
Hvorfor siger jeg egentlig "han"?
"Dette er Hendes Excellence Kaptajn Esmerelda Skalls fortrolige ord."
Lad os prøve igen.
"Skal jeg bekende for dig det eneste, jeg endnu ønsker mig?"
"Her i mit livs skumringstime er mit inderligste ønske det,
jeg hele tiden kunne have haft: min kære Conrads kærlighed.
Stemmerne, der kaldte mig væk fra ham - pligt, eventyr, hæder -
er hule vinde, som har efterladt mig kold og døende i ensomhed.
Conrad, hvis du var her, ville jeg sige undskyld.
Hvis du var her, ville jeg fortælle dig,
at det store mysterium, jeg søgte overalt, fandtes hele tiden i dig.
Conrad, hvis du var her, ville jeg fastholde dit blik og holde din hånd."
Rayla, det bliver snart mørkt!
Er du færdig?
Er alt okay?
Græder Rayla?
Jeg kommer nu!
"Conrad, jeg ville fortælle dig,
at alle mine valg betød intet, og du betyder alt.
Conrad, hvis du var her…"
Rayla!
Jeg er her.
Callum, du er her.
Ja.
Rayla, i al den tid…
Ja?
I al den tid
læste du?
-Undskyld… -Rayla!
Ja, jeg troede, der måske var noget, vi skulle vide.
Glem det. Du skulle jo holde dig fra skibet.
Du græd. Der kunne være noget galt.
Intet var galt.
Nå, men solen er gået ned, og det er koldt,
så vi bør tilbringe natten her i ly.
Nej. Det er for ustabilt.
Et frosset skib i århundreder synker ikke bare.
Hun sidder fast, men er stadig et godt skib.
Fint, så overnatter vi her. Men slå ikke skibet.
Sengetøjet faldt i vandet ved uheldet på isen.
Jeg kan vel bruge planker som tæppe.
Det er et "planketæppe".
Du vil vel heller ikke bruge det antimagiske tæppe?
Nej. Med Perlen i sikkerhed sover jeg roligt.
Callum, hvorfor deles vi ikke bare om mit tæppe?
Det gør altså ikke noget.
Jeg klarer mig. Tak.
Altså, ellers tak. Ikke for noget. Men nej.
Godt så.
Hold da op.
Jeg havde ikke bemærket udsigten.
Himlen er smuk i aften.
Stjernerne lever længere end os Evige vagter i det høje
Men jeg har søgt deres hjerter af sølv Mon de må døden føje
Måske gisper de daggryets kulde Den levende nats sidste åndedrag
Så nyfødte gnister født af mørket
Indånder skumringen
Og udånder lyset
Det er de blideste og dejligste ord, jeg nogensinde har hørt.
Min far skrev dem.
Kong Harrow?
Nej, min rigtige far.
Han hed Damian. Han var forfatter og digter.
Han havde en forfærdelig vejrtrækningssygdom.
Den lærte ham at påskønne hvert åndedrag og øjeblik.
Min mor kaldte ham det stærkeste menneske.
Tak, Callum.
Tak, fordi du fortalte det.
-Callum? -Jeg klarer mig.
Det er fint.
Jeg har det virkelig varmt.
Pjat med dig. Vi deler tæppet.
-Godnat. -Godnat.
Åh, hej.
Hej, Callum.
-Vi er tæt på hinanden. -Ja, det er vi.
Altså, vores ansigter.
Din ånde er varm.
Undskyld.
-Nej, det er rart. -Godt.
Ja.
Jeg må sige dig noget.
Jeg brugte sort magi igen.
Hvad?
Tænk, at du anvendte sort magi igen.
-Fordi det er forkert? -Fordi det er farligt og gør dig ondt.
Men især fordi det gør dig sårbar over for det, du frygter mest.
Aaravos. Ja.
Hvorfor? Hvorfor gøre det igen?
Hvad så? Jeg gjorde det. Jeg er færdig.
-Det er for sent for mig. -Det er det ikke, hvis du holder op.
Jeg fatter ikke, hvorfor du bliver ved, når du ved, du sætter livet på spil.
-Fint! Vil du vide hvorfor? -Ja da!
-Jeg gjorde det for dig! -Hvad?
Finnegrin ville dræbe dig.
Jeg havde intet valg, for…
jeg vil gøre alt for dig.
Skal jeg takke dig?
-Nej, det er ikke det, jeg siger. -Hør her.
Hvis du nogensinde må vælge mellem mig og det fælles bedste,
så gør det rigtige.
Bring offeret.
Det holdt op.
-Lampen! -Vi må slukke den!
Så er det nu.
Tilbage.
Sagitta venti!
Perlen.
Rayla, kom nu!
Jeg må ikke ofre det fælles bedste for nogen som helst.
Du må også love noget.
Hvad?
Hvis Aaravos kontrollerer mig igen og bruger mig,
lov så at dræbe mig.
Ja.
Det lover jeg.
Kong Ezran, jeg ved, det er sent. Der er tumult på broen.
En mystisk fremmed, en højlydt galning.
Nej, vent! Jeg beder jer! Jeg må bare se kongen!
Rør mig ikke! Lad være! Jeg er ikke ude på ballade.
Jeg må bare se…
…kongen.
Kong Ezran?
Min konge.
Jeg er en ydmyg tjener.
Jeg er blevet ydmyget og overvundet.
Jeg har ændret mig, jeg har…
Nej, jeg har ændret mig.
Min konge, jeg har gjort ting, men jeg ser…
-Jeg ser en anden vej! -Stop.
Stop så!
Beder du om nåde?
Nej.
Godt. Du fortjener den ikke.
Tekster af: Susanne Friesen