Tidligere på Drageprinsen…
Du har gjort det før.
Er det så ille å besudle seg med litt sort magi?
Det må kunne gå an å virkelig ødelegge Perlen.
Jeg syns vi skal reise til Stjerneskraperen. Til det kalde nord.
Frihetens vei er sannhetens vei.
Jeg må konfrontere sannheten
i Katolis.
Alle drar.
Men du forlater meg aldri.
Fordi jeg forlater deg først.
Claudia, vær så snill.
Jeg er her for deg.
DRAGEPRINSEN
AARAVOS-MYSTERIET
BOK 6 - STJERNER KAPITTEL 3 - DET FASTFRYSTE SKIPET
Jeg tryllet én gang.
Én.
Jeg måtte.
Ååå, se på det paret. Nyser'n og Sover'n.
Hva?
Våkne, barn. Sovedelen av reisen er over.
På tide med den farlige delen.
Her er det. Det frosne havet.
Navnet passer.
Resten av reisen til Stjerneskraperen er over isen.
-Sikker på at den holder oss? -Nei.
Vi må spre vekten.
Jeg vet du er liten, men gå med meg for å jevne ut vekten.
Prøv å være rolig.
Vi skal få deg ut. Spark fra!
Kom igjen. Du kan…
Nei!
Tryll litt, magus.
-Jeg kan vannvulkantrolldom. -Det. Gjør det.
Mons aqueous!
Dette stedet er ikke for deg. Du har vært en modig følgesvenn, men…
du må dra hjem nå.
Hjem til Sølvskogen, til Ethari.
Vi sees igjen en dag.
-Forsiktig! -Hvorfor stoppet du meg?
Det er svartis.
Er den forhekset?
Nei. Den ser svart ut fordi den er så glatt.
Jeg skjønner.
Virker som om navnet er litt overdramatisk…
Takk. Den var kjempeglatt.
Isen, mener jeg.
Er det et skip?
-Hvor lenge har det vært her? -Umulig å si. Et par århundrer?
Det er frosset i tiden.
Det er frosset i is. Det er billedlig frosset i tid.
-Jeg går inn. Ser etter forsyninger. -Det var jeg som mistet alt.
-Jeg burde gå inn. -Nei, skipet kan være ustabilt
etter mange år i vær og vind.
Jeg er rask og smidig. Jeg takler det.
Veldig smidig. Vi husker…
Ikke nevn den onde svartisen!
Hva tror du?
Ok. Her kommer jeg.
"Opplysningens glans."
Fint navn for et skip.
Synd at skipet sitter fast. Bare se. Det kommer seg ingen steder.
Tenk da dette skipet ble laget, folk var så begeistret.
Det var nok noens favoritt.
De drømte sikkert om at skipet ville se fantastiske steder.
Nettopp. Det rører seg ikke.
Du kan sitte og tegne, men forandrer det noe?
Det fastfryste skipet. Så trist.
Det er en dagbok.
Vi burde ikke lese den.
Din nysgjerrige lille ape.
Sant, kanskje det er noe farlig vi bare finner ut om hvis vi titter.
Vet ikke om det er det du mener, men vi sier det sånn.
"Selv om våre reiser hittil har vært svært vellykkede
og jeg har flere skatter og relikvier
enn jeg våget drømme om,
skal jeg tilstå det eneste jeg fortsatt begjærer?"
Han burde tilstå, ikke sant?
Hvorfor antar jeg "han"?
"De private ordene
til Hennes Eksellense kaptein Esmerelda Skall."
Vi prøver igjen.
"Skal jeg tilstå det eneste jeg fortsatt begjærer?
Her i mine dagers siste skumring,
er det jeg begjærer mest det jeg kunne ha hatt hele tiden:
min kjære Conrads kjærlighet.
Stemmene som kalte meg bort fra ham: plikt, eventyr, ære,
er alle hule vinder som etterlot meg kald og alene.
"Conrad, om du var her, ville jeg sagt unnskyld."
"Om du var her,
hadde jeg fortalt deg at mysteriet jeg lette etter
var i deg hele tiden.
Om du var her, ville jeg holdt blikket ditt
og holdt deg i hånden."
Rayla, det blir mørkt!
Er du ferdig?
Alt i orden?
Gråter Rayla?
Jeg kommer!
"Om du var her, ville jeg sagt
at alle mine valg var ingenting og du er alt.
Conrad, om du var her"…
Rayla!
Jeg er her.
Callum, du er her.
Ja.
Rayla, hele tiden…
Ja?
Hele denne tiden… leste du?
-Unnskyld… -Rayla!
Jeg tenkte kanskje det var noe vi måtte vite.
Jeg ba deg holde deg unna båten.
-Du gråt. Jeg trodde noe var galt. -Ingenting var galt.
Solen har gått ned og det er sykt kaldt ute, så vi burde overnatte her.
Nei. Det er for ustabilt.
Det har vært her i århundrer. Det synker ikke i natt.
Hun sitter fast, men hun er et bra skip.
Greit, vi overnatter her. Men ikke slå båten.
Jeg mistet sengetøyet under is-uhellet.
Jeg får bruke noen planker som teppe. Jeg fant opp et "planketeppe".
Du vil vel ikke bruke det antimagiske teppet.
Nei. Jeg må vite at Perlen er trygg.
Callum, kan du ikke bare dele teppet mitt med meg?
Det er ingen stor sak.
Det går bra. Takk.
Mer spesifikt, nei, takk. Ikke ta det ille opp. Men nei.
Nei vel.
Jøss.
Jeg la ikke merke til utsikten før.
Himmelen er nydelig i kveld.
De sier at stjernene overlever oss. Evige himmelske voktere
Men jeg har søkt deres sølvhjerter Og undres om de kanskje dør
Kanskje de gisper fra morgenens kulde Et siste pust av levende natt
Så nyfødte gnister født av mørket
Puster inn skumringen Og puster ut lys
Det er de mykeste, fineste ordene jeg har hørt.
Pappa skrev det.
Kong Harrow?
Nei, den ekte faren min.
Han het Damian. Han var forfatter, poet.
Han hadde en grusom pustesykdom hele livet.
Han satte pris på hvert åndedrag og hvert øyeblikk.
Han var den sterkeste mamma kjente.
Takk, Callum. Takk for at du deler med meg.
Callum?
Det går bra. Jeg har det bra.
Jeg er ærlig talt varm.
Ikke vær dum. Vi deler teppet.
-God natt. -Natta.
Å. Hei.
Hei, Callum.
Vi er nære.
Ja, det er vi.
Ansiktene våre er det.
Pusten din er varm.
Unnskyld.
Nei, det er fint.
Bra.
Ja.
Jeg må si deg noe.
Jeg brukte sort magi igjen.
Hva?
Hvordan kunne du bruke sort magi igjen?
-Fordi det er galt? -Fordi det er farlig.
Det skader deg.
Men mest fordi det gjør deg sårbar for det du er redd for.
Aaravos. Ja.
Så hvorfor gjør du det igjen?
Samme det. Jeg gjorde det. Det er for sent for meg.
Det er ikke for sent om du slutter.
Jeg forstår ikke hvorfor du fortsetter når du vet at det er farlig.
-Greit! Vil du vite hvorfor? -Ja!
-Jeg gjorde det for deg! -Hva?
Finnegrin skulle drepe deg.
Jeg hadde ikke noe valg,
for jeg gjør alt for deg.
-Skal jeg takke deg? -Nei, det er ikke det jeg sier. Jeg…
Hør på meg.
Om du noen gang må velge mellom meg og alles beste,
gjør det rette. Ofre meg.
Jeg tror det stoppet.
-Lampen! -Vi må slukke den!
På tide å dra.
Gå tilbake.
Sagitta venti!
Perlen!
Rayla, kom igjen!
Du sa at jeg aldri må ofre alles beste for én person.
Du må love meg noe også.
Hva?
Hvis Aaravos bruker meg igjen,
lov at du dreper meg.
Ja.
Jeg lover.
Kong Ezran, jeg vet det er sent. Det er bråk på broen.
En mystisk fremmed, en galning.
Nei, vent! Vær så snill! Jeg må bare treffe kongen!
Ikke rør meg! Jeg er ikke her for å skade.
Jeg må bare treffe…
…kongen.
Kong Ezran?
Min konge.
Jeg er en ydmyk tjener.
Jeg har blitt ydmyket og fornedret.
Jeg har forandret meg, jeg har…
Nei, jeg har forandret meg.
Å, min konge, jeg har gjort ting, men jeg ser…
Jeg ser en annen vei!
Stopp.
Stopp!
Ber du om nåde?
Nei.
Bra. Du fortjener det ikke.
Tekst: Marte Fagervik