Tidigare i Drakprinsen…
Du har gjort det förut.
Är det verkligen så viktigt att undvika all svart magi?
Det måste finnas ett sätt att förstöra Pärlan.
Jag föreslår att du och jag reser till Stjärnskrapan i det frusna norr.
Frihetens väg är sanningens väg.
Jag måste möta min sanning
i Katolis.
Alla ger sig av. Men du kommer aldrig att lämna mig.
För jag lämnar dig först.
Claudia, snälla!
Jag finns här för dig.
DRAKPRINSEN
MYSTERIET AARAVOS
DET FRUSNA SKEPPET
Jag gjorde en trollformel.
En!
Jag var tvungen.
Titta vilket par. Nysis och Snarkis.
Va?
Vakna, ungar. Den lugna delen av resan är över.
Dags för den farliga delen.
Så vi är här. Det frusna havet.
Namnet verkar passande.
Resten av resan till Stjärnskrapan går över isen.
-Är du säker på att den håller? -Nix.
Vi måste sprida vår vikt.
Du är liten, men gå med mig för att jämna ut vikten lite.
Försök vara lugn. Vi får upp dig. Sparka med bakbenen!
Kom igen. Du klarar…
Nej!
Använd magi, magiker.
-Jag kan en vattenvulkanformel. -Ja. Gör den.
Mons aqueous!
Det här är ingen plats för dig.
Du är en modig följeslagare,
men nu måste du gå hem.
Hem till Silverlunden, till Ethari.
Vi ses igen en dag.
Försiktigt.
-Varför stoppar du mig? -Det är glansis.
Beror det på mörk magi?
Nej, den ser svart ut för att ytan är så len och fin.
Jag förstår.
Namnet låter lite överdrivet dramatiskt…
Tack, det där var verkligen fint.
Isen, menar jag.
Är det ett skepp?
-Hur länge har det varit här? -Vet inte. Ett par hundra år?
Bokstavligen fruset i tiden.
Bokstavligen fruset i is. Bildligt talat fruset i tiden.
-Jag ska se om jag hittar nåt användbart. -Jag tappade mina saker, jag gör det.
Nej, skeppet kan vara instabilt efter så många år här ute.
Jag är smidig. Om nåt rör sig klarar jag det.
Väldigt smidig. Vi minns…
Prata inte om glansisen!
Vad tycker du?
Okej. Då kör vi!
"Det upplysande ljuset."
Fint namn på ett skepp.
Så sorgligt att det sitter fast. Titta bara. Det kommer ingenvart.
Tänk när skeppet var nytt. Folk var så glada över det.
Det var nog vissas favorit.
De drömde nog om att skeppet skulle åka till otroliga platser.
Precis. Det rör sig inte alls. Att rita av det förändrar inget.
Det frusna skeppet.
Så sorgligt.
En dagbok.
Vi borde kanske inte läsa den.
Din nyfikna lilla apa.
Ja, vi kanske kan lära oss om nån okänd fara ifall vi kikar.
Jag vet inte om du säger det, men vi kör.
"Även om våra resor hittills har varit framgångsrika
och jag har fler skatter och magiska reliker än jag kunnat drömma om,
ska jag bekänna det enda som jag ännu önskar mig?"
Han borde bekänna, eller hur?
Varför tror jag att det är en "han"?
"Detta är hennes excellens kapten Esmerelda Skalls privata ord."
Vi försöker igen.
"Ska jag bekänna det enda som jag ännu önskar mig?"
"Här, under mina dagars skymning,
inser jag att jag det önskar mig mest är nåt jag kunde ha haft hela tiden:
min älskade Conrads kärlek."
"Rösterna som kallade mig från honom, plikt, äventyr, ära,
är tomma vindar som gjort att jag dör kall och ensam."
"Conrad, om du var här skulle jag säga förlåt."
"Om du var här skulle jag säga
att mysteriet jag reste världen över för att hitta fanns i dig hela tiden."
"Conrad, om du var här skulle jag hålla din blick och din hand."
Rayla, det börjar bli mörkt!
Är du klar snart?
Är allt okej?
Gråter Rayla?
Jag kommer!
"Conrad, om du var här skulle jag säga att mina val var intet, och du är allt."
"Conrad, om du var här…"
Rayla!
Jag är här.
Callum, du är här.
Ja.
Hela den här tiden…
Ja?
Hela den här tiden
satt du och läste!
-Förlåt -Rayla!
Jag tänkte att det kanske stod nåt vi behövde veta.
Sak samma. Du skulle ju inte gå ombord!
-Du grät. Jag trodde att nåt var fel. -Inget är fel.
Solen har gått ner och det är kallt. Vi borde övernatta här, där vi har skydd.
Nej, det är för instabilt.
Det har varit fruset länge. Det sjunker inte i natt.
Skeppet må sitta fast, men hon är bra.
Okej, vi sover här i natt. Men du får inte slå på båten.
Min filt föll i vattnet vid isolyckan.
Jag kan ha brädor som filt.
Jag uppfann en "brilt".
Du vill inte använda den antimagiska filten?
Jag sover bättre om Pärlan är säker.
Callum, du kan väl dela filt med mig?
Det är ingen stor grej.
Jag klarar mig. Tack.
"Nej tack", rättare sagt. Ta inte illa upp. Men nej.
Okej, då.
Oj.
Jag hade inte märkt utsikten.
Himlen är vacker ikväll.
"Stjärnor lever längre än vi, eviga väktare i det blå.
Jag sökte deras silverhjärtan, och undrar om de dör ändå.
Kanske blir deras sista andetag en levande natts sista sus.
Och nyfödda gnistor som föds i mörkret
andas in skymning
och andas ut ljus."
Det där var de mjukaste och vackraste orden jag nånsin hört.
Pappa skrev den.
Kung Harrow?
Nej, min riktiga pappa.
Damian. Han var författare och poet.
Han led av en lungsjukdom hela livet.
Han uppskattade varje andetag och varje ögonblick.
Han var den starkaste mamma träffat.
Tack, Callum. För att du delar det med mig.
-Callum? -Jag är okej.
Det går bra.
Jag är faktiskt varm.
Var inte dum. Vi delar på filten.
-God natt. -God natt.
Åh. Hej.
Hej, Callum.
-Vi är nära. -Ja. Det är vi.
Våra ansikten, menar jag.
-Din andedräkt är varm. -Ursäkta.
Nej, det är skönt.
-Bra. -Ja.
Jag måste berätta nåt.
Jag använde svart magi igen.
Va?
Jag fattar inte att du använde svart magi!
-För att det är fel? -För att det är farligt och skadar dig.
Mest av allt för att det gör dig sårbar för det du fruktar mest.
-Aaravos. Jag vet. -Så varför gjorde du det igen?
Det kvittar. Jag är fördärvad. Det är för sent för mig.
Det är inte för sent om du slutar.
Jag förstår inte varför du fortsätter när du riskerar ditt liv.
-Okej, vill du veta varför? -Ja!
-Det var för din skull! -Va?
Finnegrin tänkte döda dig.
Jag hade inget val.
Jag skulle göra allt för dig.
-Ska jag tacka dig? -Jag menade inte så.
Hör på.
Om du nånsin måste välja mellan mig och det goda,
gör det rätta.
Gör det offret.
Jag tror det slutade.
-Lampan! -Vi måste släcka!
Dags att gå.
Akta dig.
Sagitta venti!
Pärlan!
Rayla, kom!
Du sa att jag aldrig ska offra det goda för nån.
Men du måste lova mig en sak också.
Vad då?
Om Aaravos nånsin kontrollerar mig igen,
lova att döda mig.
Ja.
Jag lovar.
Kung Ezran, det är sent, men det är uppståndelse på bron.
En mystisk främling, en galning.
Nej, vänta! Snälla!
Jag behöver bara träffa kungen!
Rör mig inte! Snälla! Jag vill inte skada nån.
Jag behöver bara träffa…
kungen.
Kung Ezran?
Min kung.
Jag är en ödmjuk tjänare.
Jag har blivit kväst och krossad.
Jag har förändrats, jag har…
Nej, jag har förändrats.
Min kung, jag har gjort saker, men jag ser…
Jag ser en annan väg!
Sluta.
Sluta!
Ber du om nåd?
Nej.
Bra. Du förtjänar ingen nåd.
Undertexter: Susanne Sparv