‫בפרקים הקודמים של הנסיך הדרקון…‬
‫ודאי יש דרך להשמיד את הפנינה.‬ ‫כזו שאנו לא מכירים.‬
‫אבל את יודעת מי ידע?‬
‫האלפים השמימיים.‬
‫אני אומר שאת ואני נצא למסע‬ ‫אל גורד הכוכבים, לצפון הקפוא.‬
‫איבדתי את תקוותי‬ ‫הרבה לפני שאיבדתי את מאור עיניי.‬
‫העיוורון הפך את סול רגם למריר.‬
‫אנחנו נמצא דרך לרפא‬ ‫את עיני הדרקון העליון האדיר.‬
‫דרך החירות היא דרך האמת.‬
‫עליי להתמודד עם האמת שלי‬
‫בקאטוליס.‬
‫אתה מתחנן לרחמיי?‬
‫לא.‬
‫יופי. אתה לא ראוי לרחמים.‬
‫- הנסיך הדרקון -‬
‫- תעלומת אראבוס -‬
‫- ספר 6 - כוכבים‬ ‫פרק 4: גורד הכוכבים -‬
‫הנה זה.‬
‫גורד הכוכבים.‬
‫הוא מדהים.‬
‫האם ידוע לנו‬
‫אם האלפים השמימיים‬ ‫הם חבר'ה ידידותיים בד"כ?‬
‫ידידותיים או לא, הם תקוותינו היחידה.‬ ‫הנובאבלייד נמצא אצלם.‬
‫הם היחידים שיכולים להשמיד את הפנינה‬ ‫ולעזור לנו לעצור את אראבוס.‬
‫המגדל לא סתם זוהר, החומר הזה ממש… זוהר!‬
‫לא נראה לי ש"זוהר" זה חומר.‬
‫אז איך אנחנו אמורים לעלות לשם?‬
‫אני לא רואה זוהר…‬ ‫-אני נכנס.‬
‫את צריכה להיכנס!‬
‫זה חמים בצורה מוזרה,‬ ‫אבל קריר ומעקצץ בו-זמנית.‬
‫וזה מריח כמו לחם טרי!‬
‫אלה מילים דרקוניות?‬
‫"אוריאור… אסנדו… סקנדו".‬
‫אה… ריילה?‬
‫משהו קורה! וואו!‬
‫זה לא טוב!‬
‫סליחה, לא ידעתי מה אני קורא.‬
‫איכשהו גרמת לצד הזה לזהור,‬ ‫כדאי שתעשה את זה גם בצד ההוא.‬
‫אריגו סובריגו סוריגו!‬
‫היי, מה את אומרת? האמת שזה היה די מהנה!‬
‫לא, זה לא היה מהנה. כמעט מתנו.‬
‫קלאודיה?‬
‫את מרגישה טוב?‬
‫לא, אני לא.‬
‫אני בכזה בלגן, טרי.‬
‫אני בוהה כאן כבר יותר משעה.‬
‫אני מסתכלת על גור שונר העלים הזה,‬ ‫ואני רואה רק חלקים‬
‫לכישופים.‬
‫פרוות האוזניים יכולה לשמש לכישוף השתקה.‬
‫הקרניים הקטנות משמשות‬ ‫לשליטה בענפיי עץ כמו ידיים מפחידות.‬
‫והשפם הוא חלק מכישוף דגדוג אינסופי.‬
‫זה נשמע חמוד, אבל זה כישוף עינוי.‬
‫אבל…‬
‫אבל הוא כל כך חמוד!‬
‫אתם שני הנבחרים?‬
‫טוב, קודם כול, שלום. טוב להיות כאן.‬
‫לא יודע בהכרח אם אנחנו שני הנבחרים,‬
‫אבל בהחלט "שניים".‬
‫אני קאלום.‬
‫וזאת…‬
‫סליחה, רצית להציג את עצמך?‬
‫הפל.‬
‫מה?‬
‫רזיסטו!‬
‫לא! הפנינה!‬
‫סטלה!‬
‫תפסתי אותך.‬
‫כשאבא שלי עזב, חשבתי שהוא יצא מדעתו.‬
‫אבל הוא היה מלא תקווה באופן מוזר.‬
‫כל כך… בטוח.‬
‫אולי גם אני צריכה ללכת בנתיב אחר.‬
‫אבל אראבוס עזר לנו.‬
‫הוא קיים את כל מה שאמר שיעשה‬ ‫כדי להציל את אבא שלי.‬
‫והבטחתי לעזור לשחרר אותו.‬
‫אז אני צריכה להפסיק לעשות קסם אפל?‬
‫בבקשה, טרי. תגיד לי מה לעשות.‬
‫קלאודיה, אני לא יכול.‬
‫רק את יכולה לראות את האמת בתוכך.‬
‫רק את יכולה לבחור את הנתיב שבו תלכי.‬
‫את לא תהיי לבד.‬
‫אני אפנה את השיחים הקוצניים‬ ‫אם אתקל בם,‬
‫אחזיק את ידך כשנצעד בבוץ העלים הרטובים.‬
‫אבל… את צריכה לבחור את הדרך.‬
‫מה את צריכה כדי למצוא את האמת שלך?‬
‫אני חושבת‬
‫שעליי לראות את אבי שוב.‬
‫אני צריכה להסתכל לו בעיניים,‬
‫ואז אדע.‬
‫אז אני אתחיל לארוז.‬
‫למסע אל קאטוליס!‬
‫אוי, אתה גור הטורפים הקטן הכי חמוד שיש.‬
‫זה היה ממש חסר אחריות.‬
‫אבל גם אמיץ מאוד.‬
‫ברוכים הבאים לגורד הכוכבים.‬
‫ברוכים הבאים?‬
‫כמעט הרגתם אותנו!‬
‫כמעט.‬
‫אבל ברור שהגורלות חשבו על נתיב אחר עבורכם.‬
‫הגורלות? מה זה בכלל… זו התנצלות?‬
‫הם ניסו להרוג אותנו, נכון?‬ ‫-הם הצילו את סטלה.‬
‫סטלה? זה שם טוב.‬
‫שמי קוסמו וזו אחותי, אסטריד.‬
‫טוב, אתם נראים נחמדים,‬ ‫אז אני לא רוצה להישמע גס רוח,‬
‫כאילו שזה איכשהו יותר גס רוח‬ ‫מלזרוק אנשים מגובה רב,‬
‫אבל… מי האחראי כאן?‬
‫זקן השבט הוא הרואה-כול.‬
‫הבחור שאמר "הפל"? כי הוא לא רואה כלום!‬
‫הוא עוטה כיסוי עיניים כמו כולכם.‬
‫קאלום!‬
‫רגע, כל השאר גם עוטים כיסויי עיניים?‬
‫זאת בדיחה.‬
‫כן, זה מצחיק.‬ ‫-תקשיבו.‬
‫עברנו דרך ארוכה מאוד כדי לבקש את עזרתכם.‬
‫עלינו לדבר עם זקן השבט.‬
‫גורל העולם כולו מונח על הכף.‬
‫הזרים היחידים‬ ‫שזקן השבט יראה הם שני הנבחרים.‬
‫הלוואי שיכולנו לעשות משהו.‬ ‫תישנו פה לפני שתעזבו.‬
‫איך אתם עם עכבישים?‬
‫סול רגם הגדול והחזק.‬
‫בפעם האחרונה שדיברנו, חסתי על חייך.‬
‫נדיבות שלא סביר שאחזור עליה.‬
‫אמרתי לך ללכת,‬
‫ובכל זאת אתה כאן.‬
‫הוד מעלתך, נתת לי‬ ‫הרבה חומר למחשבה בפגישה האחרונה שלנו.‬
‫הרגשתי את הכאב מבעבע בתוכך.‬
‫לכן חזרתי.‬
‫טיפש יהיר שכמוך!‬
‫אמרתי לך ללכת!‬
‫תגיד עוד מילה אחת,‬
‫ואשרוף את כולכם במקום שבו אתם עומדים.‬
‫האם זה‬
‫זרע שמש?‬
‫כן.‬
‫חשת את כוחו.‬
‫עם זרע השמש הזה,‬ ‫נוכל ליצור תהליך ריפוי מופלא.‬
‫נוכל לרפא את עיניך.‬
‫ואז נשיב את חזונך לאימפריית אש השמש!‬
‫לא.‬
‫כן!‬
‫טוב, לפחות לא היינו צריכים לעלות במדרגות.‬
‫מה זה המקום הזה?‬
‫הוא יפהפה.‬
‫ברוך הבא לסטארלומס.‬
‫לעכבישים טווי כוכבים יש קשר מיוחד לכוכבים.‬
‫אומרים שבין האריגים שהם טווים‬ ‫חבוי הסיפור השמימי.‬
‫אנו גם משתמשים במשי הכוכבים‬ ‫לייצור מגוון דברים.‬
‫כמו כנפיים לאלה שאין להם.‬
‫הם משמשים גם לערסלים שתישנו עליהם.‬
‫ולכיסויי העיניים שאנו עוטים.‬ ‫ולתחתונים הכי רכים.‬
‫אני פשוט אשאל. למה אתם עוטים אותם?‬
‫למה אנחנו עוטים תחתונים?‬ ‫-לא.‬
‫לא, הכוונה ל…‬ ‫-כיסויי העיניים.‬
‫כן.‬
‫כל אלף שמימי, מהרגע שהוא נולד,‬
‫עוטה כיסוי עיניים,‬ ‫כדי ששום אור מהשמש‬
‫ושום אור מהירח יחדור לעיניים שלו.‬
‫אנו מסירים את הכיסויים רק בלילות ללא ירח,‬
‫כך שהאור היחיד שנוגע בעינינו‬ ‫הוא אור כוכבים טהור.‬
‫באותו הרגע, יש שמשיגים‬ ‫חיבור מוחלט עם השמיים‬
‫והופכים למוארים, עיוורי הזמן.‬
‫עיוורי הזמן מתעלים מעבר לתפיסת הזמן שלנו.‬
‫הם חווים את העבר,‬ ‫ההווה והעתיד באופן מאוחד.‬
‫אבל לא היה לילה ללא ירח מאות שנים,‬ ‫הרבה לפני שנולדנו.‬
‫לא מאז שהתחילו סופות הקרח.‬
‫אז מעולם לא…‬
‫נכון. מעולם לא הסרנו את כיסוי העיניים.‬
‫אתה אוהב את התספורת שלי?‬
‫לא ראית אותי לפני כן,‬ ‫אבל זה משדר שובבות, נכון?‬
‫מי אוהב גירוד טוב בבטן?‬
‫תפסתי אותך! לא תוכל להתחמק עכשיו!‬
‫טרי?‬
‫במשך מאות שנים, בכל לילה ללא ירח,‬
‫סופת שלגים מכסה את השמיים.‬
‫אף אלף שמימי לא תיקשר עם הכוכבים‬ ‫מאז שלונה טנבריס הייתה מלכת הדרקונים.‬
‫זקן השבט הוא האלף השמימי החי היחיד‬ ‫שהסיר את כיסוי העיניים‬
‫וחזה באור כוכבים.‬
‫וייתכן שהוא יהיה האחרון.‬
‫אני מצטערת. זה עצוב כל כך.‬
‫אני מקווה שזה בסדר אם אני…‬
‫ארבע אצבעות!‬
‫חמש!‬
‫אוזניים מחודדות. וגם קרניים.‬
‫אוזניים עגולות,‬ ‫אין קרניים, אבל שיער שמנוני.‬
‫אתה בן אנוש!‬
‫בן אנוש ואלפית, בדיוק כמו בנבואה.‬
‫האם אתם מכשף ולוחמת?‬
‫אה, אני המכשף הגדול של קאטוליס.‬
‫ואתם יודעים, אחזתי בחרב כמה פעמים.‬
‫אני חושבת שאני הלוחמת בזיווג הזה.‬
‫אלה הם. זה חייב להיות.‬
‫אתם שני הנבחרים.‬
‫אה, בטח.‬
‫אז את באמת מאמינה שאנחנו "שני הנבחרים"?‬
‫לא.‬ ‫-אז למה אמרת שכן?‬
‫זו הדרך היחידה לראות את זקן השבט‬ ‫ולהבין איך להציל את העולם מאראבוס.‬
‫אני רק חושש לגלות‬ ‫מה נבחרו לעשות שני הנבחרים.‬
‫אלה הלוחמת והקוסם.‬
‫שני הנבחרים הגיעו.‬
‫אה, כמובן! אלה אנחנו.‬
‫נבחרת מספר אחת ונבחר מספר שתיים.‬
‫האם אתם מוכנים להשיב את השמיים לעמינו?‬
‫כן!‬
‫אבל לפני שנעבוד על השבת השמיים,‬
‫אנחנו צריכים לבקש טובה זריזה בנוגע… לעולם.‬
‫הצלתו, באופן ספציפי.‬
‫אני חושב שזה לא קשור כל כך. עדיף ש…‬
‫אתם חייבים לעזור לנו.‬
‫אלף מגע-כוכב מרושע בשם אראבוס חוזר לעולם,‬ ‫ואנו חייבים לעצור אותו.‬
‫אנחנו צריכים את הנובאבלייד.‬
‫הנובאבלייד?‬
‫כן, קראתי על זה בספר עתיק.‬
‫החרב האגדית שיכולה להרוג אלף מגע-כוכב.‬
‫אני חושש שהנובאבלייד‬ ‫ניתן לנערה אנושית אמיצה‬
‫לפני מאות שנים.‬
‫אבל זה לא משנה.‬
‫בלתי אפשרי להרוג את אחד הגדולים.‬
‫בבקשה! לא ניסיתי לפגוע‬ ‫בתינוק שלך. אני מבטיחה!‬
‫אל תאלצי אותי…‬ ‫אל תאלצי אותי להשתמש בקסם אפל!‬
‫שימי לב לארומה המרגיעה של לבנדר.‬
‫תרחרחי.‬
‫זה היה מבהיל. את בסדר?‬
‫עליי לראות את אבי.‬
‫אז… אני אדע מה לעשות.‬
‫אני לא מבין.‬
‫הבאתי לך זרע שמש.‬ ‫סוף סוף נוכל לרפא את העיניים שלך.‬
‫לא!‬
‫אתה חושב שאם תשיב‬ ‫את הראייה שלי, אוכל לשלוט שוב‬
‫ולתקן את מה ששבור בזאדיה?‬
‫אף אחד לא יוכל להצילה.‬
‫אני לא צריך לראות.‬
‫אני צריך להמריא!‬
‫רפא את כנפיי,‬
‫ונוכל להמטיר צדק לוהט על אויבינו.‬
‫הגדולים הם בני אלמוות.‬
‫אבל הספר אמר…‬
‫אלפי מגע-כוכב, כפי שכינית אותם,‬
‫הם ישויות שמימיות.‬
‫כשכוכביהם מתיישרים עם עולמנו,‬
‫הם עשויים לבחור להתממש‬ ‫ולהלך בינינו כאן בזאדיה.‬
‫זה נכון שהנובאבלייד יכול להשמיד‬ ‫את הגוף הפיזי של אלף מגע-כוכב.‬
‫אבל למה זה לא מספיק?‬
‫כשהם מוצאים את סופם הפיזי,‬
‫הגדולים בני האלמוות חוזרים אל השמיים,‬
‫ומחכים לפעם הבאה שהכוכבים יתיישרו,‬
‫והם יוכלו להתממש שוב בזאדיה.‬
‫אז לכן הדרקונים הראשיים‬ ‫לא השמידו את אראבוס.‬
‫הדרך היחידה לעצור אותו לתמיד‬ ‫הייתה לכלוא אותו לנצח.‬
‫כן.‬
‫אז אין דרך להרוג את אראבוס.‬
‫באנו עד לכאן לחינם.‬
‫לא לחינם.‬ ‫-עדיין יש לכם נבואה להגשים.‬
‫במשך מאות שנים, בכל לילה ללא ירח,‬
‫סופת שלגים מכסה את השמיים.‬
‫הסופות נגרמות על ידי ענק קרח זועם וכעוס.‬
‫רגע, כל זה בגלל מפלצת?‬
‫כפי שעיוורי הזמן חזו,‬
‫"הלוחמת והקוסם ינקבו את ליבה של החיה‬
‫"וימסו את האיום לנצח.‬
‫"שני הנבחרים ישיבו את השמיים‬
‫"ובתמורה, השמיים יפארו אותם."‬
‫חזרתי!‬
‫כלומר, כולנו חזרנו. קורבס, זים וכולי.‬
‫והבאתי לכם מזכרות!‬
‫כלומר, כולנו הבאנו לכם מזכרות. אלה פטריות!‬
‫והן מעדן!‬
‫אבל אל תאכלו את המחייכות. סיפור ארוך.‬
‫בחור עם כובע הוביל אותנו למערה…‬
‫קרה משהו?‬
‫הוא חזר, סורן.‬
‫אבא שלך,‬
‫הוא כאן.‬
‫בצינוק.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬