Раніше в серіалі…
Треба знищити перлину. Ми просто не знаємо, як.
Але знаєш, хто знає?
Ельфи небес.
Ми з тобою вирушимо в подорож до Зоречоса, на Крижану північ.
Я втратив надію задовго до втрати зору.
Сліпота розлютила Сола Реґема.
Ми знайдемо спосіб зцілити очі архідракона.
Шлях свободи — це шлях істини.
Я мушу постати перед правдою
в Католісі.
Ви благаєте про пощаду?
Ні.
Добре. Ви її не заслужили.
ПРИНЦ ДРАКОНІВ
ТАЄМНИЦЯ АРАВОСА
КНИГА 6: «ЗОРІ» РОЗДІЛ 4: «ЗОРЕЧОС»
Ось він.
Зоречос.
Приголомшливо.
А нам відомо,
чи ельфи небес зазвичай дружелюбні?
Так чи ні, вони наша єдина надія. Нова-меч у цих ельфів.
Лиш вони можуть знищити перлину й допомогти спинити Аравоса.
Вежа не просто сяє, ця матерія — це насправді сяйво!
Навряд сяйво є матерією.
Але як нам туди піднятися?
-Із сяйва не зробили… -Зайду.
Ой, заходь сюди!
Тут на диво тепло, та водночас прохолодно й трохи лоскітно.
І пахне свіжим хлібом!
Це слова драконською?
Йой, Рейло?
Щось відбувається! Овва!
Це якось недобре!
Вибач, я не знав, що читаю.
Ти щось зробив, що цей бік світиться. Засвіти й той бік.
Ну і як тобі це? Було навіть весело!
Ні, не весело. Ми ледь не вбилися.
Клавдіє.
Ти добре почуваєшся?
Ні. Зовсім ні.
Я дуже спантеличена, Тері.
Я вже більше години сиджу й вдивляюся.
Дивлюся на це листорисенятко, а бачу лише частини
для заклинань.
Пух із вух — для заклинання тиші.
Ріжки — для керування гілками дерев, наче жахними лапами.
А вуса — для заклинання нескінченного лоскоту.
Звучить мило, але це тортури.
Але…
Але воно таке миловидне!
Ви двоє обраних?
По-перше, вітаю. Чудово бути тут.
Не знаю, що за «двоє обраних»,
але нас точно двоє.
Я Келум.
А це…
Хочеш сама відрекомендуватися?
Скидайте.
Що?
Ні! Перлина!
Стело!
Отак.
Коли тато пішов, я думала, він з'їхав з глузду.
Але він був на диво обнадієний.
Такий упевнений.
Може, мені теж варто піти іншим шляхом.
Але Аравос нам допоміг.
Він виконав усе, що обіцяв, щоб урятувати тата.
А я обіцяла звільнити його.
То мені кинути темну магію?
Благаю, Тері. Скажи, що робити.
Клавдіє, я не можу.
Ти одна можеш побачити свою істину.
Тільки ти вирішуєш, яким шляхом іти.
Ти будеш не одна.
Я приберу тернисті ожини, де побачу,
візьму твою руку на шляху крізь мокрі зарості, але
обирати шлях маєш ти.
Що потрібно, щоб знайти істину?
Гадаю,
треба знову побачити тата.
Я зазирну йому в очі,
і тоді я знатиму.
Тоді я збиратиму речі.
У подорож до Католіса!
Ой, хіба ти не наймиліший маленький дикий хижачок.
Це було геть безрозсудно.
Але дуже сміливо.
Ласкаво просимо до Зоречосу.
Ласкаво просимо? Нас ледь не вбило!
Ледь.
Але доля має для вас інший шлях.
Доля? Про що це… Це вибачення?
-Вони б нас убили? -Стелу врятували.
Стела? Яке гарне ім'я.
Я Космо, це моя сестра Астрід.
Гаразд, ви, схоже, добрі, тож, аби не бути грубим,
хоча куди ж грубіше, ніж кидати людей з великої висоти,
та все ж: хто тут головний?
Старійшина — той, хто бачить усе.
Він сказав: «Скидайте»? Бо він не бачить!
У нього пов'язка на очах. І у всіх.
Келум!
Чекай, то у всіх теж пов'язки на очах?
Це був жарт.
-Так, смішно. -Слухайте.
Ми дуже довго йшли по вашу допомогу.
Нам треба до Старійшини.
Вирішується доля всього світу.
Старійшина прийме лише двох обраних. Нічого не вдіємо. Заночуйте перед дорогою.
Як ви ставитеся до павуків?
О великий і могутній Соле Реґеме.
Останнього разу я дозволив тобі жити.
Цю щедрість я навряд чи повторю.
Я наказав тобі піти,
а ти все одно тут.
Ваша могутносте. Я багато розмірковував із минулої нашої зустрічі.
Я відчув біль, що кипить усередині вас.
Саме тому я повернувся.
Зарозумілий ти дурень!
Я ж наказав тобі піти!
Скажеш іще бодай слово,
і я спалю вас усіх на місці.
Чи це
сонячне насіння?
Так.
Ви відчули його силу.
Із сонячним насінням ми зможемо втілити чудо зцілення.
Ми можемо вилікувати ваші очі.
А тоді ми відновимо ваше бачення імперії Сонячного вогню!
Ні.
Так!
Принаймні не довелося підніматися сходами.
Що це за місце?
Тут так гарно.
Вітаю в Зорепрядильні.
Зоряні павуки-шовкопряди мають зв'язок із зірками.
Кажуть, у їхніх гобеленах прихована історія небес.
З їхнього зорешовку ми різне робимо.
Як-от крила для безкрилих.
А також гамаки для сну.
Пов'язки, які завжди носимо. І найм'якіше спіднє.
Ні, я спитаю. Чому ви це носите?
-Чому ми носимо спіднє? -Ні.
-Ні, я про… -Пов'язки.
Так.
З моменту народження ельфи небес
носять пов'язки, щоб ні сонячне, ні місячне світло не потрапляло до очей.
Ми знімаємо їх лише в ясну безмісячну ніч,
щоб наші очі бачили виключно чисте світло зірок.
Тоді дехто досягає повного зв'язку з небесами
й стає просвітленим, сліпим до часу.
Тим, хто поза нашим сприйняттям часу.
Минуле, теперішнє й майбутнє для них єдині.
Але такої ночі не було століттями, ще до нас.
Відколи прийшли льодові бурі.
Отже, ви ніколи…
Саме так. Ми ніколи не знімали пов'язок.
Як моя нова зачіска?
Так, ти старої і не бачив, але ця — грайлива, так?
А кому тут почухати пузце?
Ох, тепер ти мій! Тепер тобі не втекти.
Тері?
Сотні років у безмісячні ночі вирує хуртовина й затуляє небеса.
Ельфи небес не бачили зірок із часів королеви Луни Тіньобрис.
Старійшина — єдиний живий ельф небес, який знімав пов'язку й бачив світло зірок.
І може бути останнім.
Шкода. Це так сумно.
Сподіваюся, можна…
Чотири пальці!
П'ять!
Гострі вуха. І роги теж.
Круглі вуха, рогів нема, є масне волосся.
Ти людина!
Людина й ельф, як у пророцтві.
Ви маг і воїн?
Я вищий маг Католіса.
І брав до рук меч кілька разів.
Гадаю, у цій парі воїн — це я.
Це вони. Мають бути.
Ви двоє обраних.
А, ну звісно.
То ти справді віриш, що ми «двоє обраних»?
-Ні. -А нащо сказала так?
Щоб піти до Старійшини й дізнатися, як урятувати світ від Аравоса.
Лише страшно дізнаватися, для чого саме обрані ці двоє.
Ось воїн і маг.
Двоє обраних прийшли сюди.
Так, звісно. Це про нас.
Обрана номер один й обраний номер два.
Ви готові повернути небеса нашому народу?
Так!
Але перш ніж повертати небеса
ми маємо попросити вас про послугу щодо світу.
Точніше, його порятунку.
Гадаю, це трохи не по темі. Мабуть, варто…
Але ж допоможіть нам.
Злий зоряний ельф Аравос повертається у цей світ,
ми маємо його зупинити.
Нам потрібен Нова-меч.
Нова-меч?
Так, я про це читав у старій книзі.
Легендарний меч, що вб'є зоряного ельфа.
Боюся, Нова-меч віддали сміливій дівчині-людині
сотні років тому.
Але це неважливо.
Убити одного з Великих неможливо.
Благаю! Я не хотіла кривдити твоє дитинча. Чесно!
Не змушуй… Не змушуй мене використовувати темну магію!
Аж ось заспокійливий аромат лаванди.
Понюхай.
Як лячно було. Усе гаразд?
Мені треба до тата.
Тоді я знатиму, що робити.
Я не розумію.
Я приніс тобі сонячне насіння. Ми нарешті вилікуємо твої очі.
Ні!
Думаєш, з відновленням зору я зможу знову правити
й виправити все те, що зруйновано в Зедії?
Ніхто цього не виправить.
Мені не треба бачити.
Мені треба злетіти!
Зціли мої крила,
тоді ми обрушимо вогняне правосуддя на наших ворогів!
Усі Великі — безсмертні.
Але в книзі написано…
Зоряні ельфи, як ви їх звете,
є небесними істотами.
Коли їхні зірки стають у ряд із нашим світом,
вони можуть матеріалізуватися поміж нас у Зедії.
Це правда, що Нова-меч може вбити смертну оболонку такого ельфа.
Хіба цього замало?
Після смертного життя
безсмертний Великий повертається на небеса
й очікує, коли зірки знов зійдуться,
аби знову з'явитися в Зедії.
Ось чому архідракони не знищили Аравоса.
Єдиний спосіб спинити його назавжди — ув'язнити довіку.
Так.
Тож Аравоса неможливо вбити.
Ми дарма прийшли сюди.
Недарма. Вам іще належить виконати пророцтво.
Століттями кожної безмісячної ночі вирує хуртовина й затуляє небеса.
Бурі спричиняє лютий крижаний мастодонт.
Чекайте, це все через чудовисько?
Як передрік сліпий до часу:
«Воїн і маг протнуть серце звіра й розтоплять загрозу назавжди.
Двоє обраних повернуть небеса,
а небеса їх пишно прикрасять на подяку».
Я повернувся!
Ми всі повернулися. Корвус, Зім — таке.
І я приніс тобі сувеніри!
Тобто ми всі принесли сувеніри. Це гриби!
І дуже смачні!
Якщо сміються — не їж. Довга історія.
Дехто в шапці провів нас у печеру…
Щось не так?
Він прийшов, Сорене.
Твій батько.
Він тут.
У темниці.
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька