Din episoadele anterioare…
Uite! Star Scraper.
Ne scoatem legăturile doar în nopțile fără lună.
- Astfel, vedem doar lumina stelelor. - Dar n-am mai putut de secole.
În nopțile fără lună năvălește un viscol și învăluie cerul.
Furtunile pornesc de la un uriaș de gheață.
Cum au prezis Orbii Timpului,
„războinica și magul vor străpunge inima fiarei și vor topi primejdia.”
Trebuie să-mi înfrunt adevărul în Katolis.
S-a întors, Soren.
Tatăl tău e aici.
În temniță.
PRINȚUL DRAGON
MISTERUL LUI AARAVOS
NOAPTE FĂRĂ LUNĂ
Odihniți-vă, aveți nevoie de forțe proaspete.
- Să gonești după un uriaș prin viscol. - Să-l înfrângi și să și scapi.
- Vă mai ajutăm cu ceva, Aleși? - Animăluțule?
Nu, Aleșii au tot ce le trebuie.
- Sigur? - Mulțumim!
Ne furișăm afară acum sau dimineață?
Bătrânul a zis: „Cei doi aleși vor recâștiga cerul
și vor fi împodobiți.” Oare ce înseamnă?
Încă te mai gândești la profețiile lor?
Nu suntem Aleșii, Callum. E o născocire.
Poate că nu suntem Aleșii, dar dacă am fi totuși importanți?
Cei doi folositori? Măcar nu mediocri.
Chiar te bate gândul?
Gândește-te!
„Războinica și magul vor străpunge inima fiarei și vor topi primejdia.”
Poate e ceva acolo. Poate reușim.
Garda regală intră în sală!
Vă trebuie ceva înainte de culcare? Mâine v-așteaptă un periplu.
N-am nimic, Soren. Mă gândeam.
Abia aștept nunta mătușii Amaya, dar nu e momentul să plec din Katolis.
Se întâmplă multe!
Callum și Rayla n-au venit, mă tem pentru Zubeia.
În plus, mai e și treaba aia…
Prizonierul.
Nu-ți face griji pentru… Viren.
Totul va fi bine.
Distracție plăcută la nuntă și transmite-i Amayei…
Ce să-i transmit?
Așa, știi tu…
Un ghiont? Din partea mea?
Nu te lovesc mai tare, doar ești regele.
Bine, o să-i dau un ghiont. Și o îmbrățișare.
- Noapte bună! - Noapte bună!
Soren?
Soren, fiule…
Tu ești?
Mai vrei ceva?
Soren, s-au întâmplat multe…
Am…
Am multe să îți spun.
- Nu știu cu ce… - Deci nu.
Stai, Soren!
Soren!
Închipuie-ți! Putem învinge un monstru care îi terorizează de mult.
Le putem reda stelele.
Îi tot spui „monstru”. Nu știm nimic despre acest uriaș.
Și nu mă așteptam ca tocmai tu să crezi în profeții, Callum.
Nu ziceai că îți scrii singur destinul?
Uite de ce cred că am reuși!
Mai știi runa pentru vraja de gheață?
Dacă poate topi gheața din sânge, poate topi și gheața de afară, nu?
Terminus ad glacium!
Ce? Oi fi greșit runa?
Două bare și-o liniuță șerpuitoare.
Terminus ad glacium!
Nu înțeleg. De ce nu merge?
Nu-i nimic.
E-n regulă, micuțule.
Era o idee bună, dar nu merge.
Merg la culcare. Mâine plecăm.
Și de ceru-i întunecat
Eu o să-l fac luminat
Luna nu e doar un sfeșnic
Dragostea mea va dăinui veșnic
Mulțumesc.
Ce cauți aici, Soren?
Ai putea cere oricui să-mi aducă de mâncare.
Sigur vrei ceva de ai venit până aici,
vrei să vorbești cu tatăl tău.
Poate vreau să te văd așa.
M-am purtat urât cu tine în Drakewood.
Un tată n-ar trebui să se poarte așa.
Dar am făcut multe lucruri pe care tații n-ar trebui să le facă.
Am fost nemilos cu tine.
Și cu sora ta.
Am privit cum Claudia a luat-o pe calea greșită, Soren.
Eu am împins-o. Eu sunt de vină.
Acum am înțeles.
Dar am deschis ochii și acum văd…
Te văd.
Te văd, Soren.
Ai crescut mult. Ești puternic și onest.
Ai sufletul curat.
Cumva, ai găsit calea cea dreaptă,
în ciuda a tot ce am făcut.
Sunt mândru de tine.
- Ce pui la cale? - Soren, eu…
Nu!
Încetează! Termină!
Te cunosc prea bine!
Ești periculos!
Tot ce-mi spui e o minciună!
Și n-o să te las să mă mai manipulezi!
Nu e o minciună, fiule, te rog…
Bună dimineața!
De unde ai bucata aia haios de mare de gheață?
Nu contează. Vraja ar fi trebuit să meargă.
M-am tot gândit și, în sfârșit, mi-am dat seama.
Răspunsul e chiar în profeție.
„Cei doi aleși vor străpunge inima fiarei.”
- Și? - Dă-mi o sabie de-a ta.
Nicio grijă, știu cum să…
- Impresionant. Ai toate degetele. - Bine, ia uite!
Două bare și-o liniuță șerpuitoare.
Terminus ad glacium.
- Era mai bine înghețată. - Vezi?
„Vor străpunge inima fiarei și vor topi primejdia.”
Uriașul are inima de gheață.
Cioplim runa în inima sa și eu o topesc cu vraja.
De asta sigur suntem noi.
O războinică și un mag.
Vom împlini profeția!
Imediat ce găsesc niște șosete uscate.
Runa e „două bare și-o liniuță șerpuitoare”.
- Două bare… - Liniuță șerpuitoare, da.
Uite! Asta cred că e inima lui!
Te cațări acolo și sculptezi runa.
Doar atât? Mă cațăr acolo și fac liniuțe, nu?
Da, atât!
Fulminis ruina!
Rayla, du-te!
Vento tempestas!
Vai, dar e…
Ce mai aștepți? Taie runa, Rayla!
Levare ventum.
Ce s-a întâmplat? Erai acolo.
Trebuie să-i străpungem inima, s-o topim.
Nu înțelegi, Callum.
Nu e un monstru, e un animăluț.
Soren, îmi pare rău…
Am multe să-ți spun și m-am pripit,
mă tem că…
Ascultă-mă, Callum! Nu e un monstru furios.
E un animăluț trist, căruia îi e dor de stăpân.
Rayla! Uită-te la el!
Ne ucide dacă nu împlinim profeția.
Pare o nebunie, dar știu ce spun.
Trebuie să ai încredere în mine.
Nu vreau să-ți fac rău.
Știu că suferi.
Și de ceru-i întunecat
Eu să-l fac luminat
Luna nu e doar un sfeșnic
Dragostea mea va dăinui veșnic
Chiar de ești acum stingher
Nu te teme, poți să speri
Ține-ți amintirile strașnic
Dragostea mea vă dăinui veșnic
Și de chipul nu mi-l vezi
Tu sufletul să ți-l urmezi
Eu sunt Luna, nu doar un sfeșnic
Dragostea mea va dăinui veșnic
Știu cine ești.
Esmery.
Îmi amintesc legendele.
Arhidragonul Luna Tenebris avea un tovarăș loial.
Tu erai, nu-i așa, Esmery?
Și când a dispărut, te-a lăsat singur.
Îndurerat.
În nopțile fără lună ți-e cel mai dor.
Furtuna nu e furia ta, ci durerea ta.
Singurătatea ta.
Un opal lunar? Când l-ai pus acolo?
Știu cum te simți.
Înțeleg, fiindcă și eu am pierdut oameni dragi.
Oameni de care mi-e dor.
Dar știu și că, chiar dacă nu mai sunt, ei nu te părăsesc niciodată.
Dragostea Lunei e cu tine și-n lipsa Lunii.
Ai reușit, Rayla. Acum înțeleg.
Bunătatea ta i-a străpuns inima și a topit primejdia.
Ascultați!
Ce?
Liniștea.
Viscolul a trecut. Cerul e senin.
Ne-ați redat stelele.
Acum, cum am promis, vă vom împodobi cu cerurile.
Ce e asta?
E Coroana Cerurilor.
- Alea sunt… - Diamantele quasar!
Cele care îți pot salva familia.
Tu știai! Știai că asta e recompensa.
De ce nu mi-ai zis?
Te cunosc, Rayla.
De ți-aș fi zis, ai fi refuzat fiindcă nu ești deloc egoistă.
Așa că am vrut să fac eu ceva pentru tine.
Înțelegi tu.
Trebuia să-ți spun, dar nu te supăra…
Haideți să fim martori la noaptea fără lună!
Stelele ni s-au ascuns prea multă vreme.
Eram copil când am văzut ultima oară adevărata lumină a cerului.
Acum, ochii ni se vor deschide, în sfârșit.
Aici erai! Fratele meu.
Astrid, ești frumoasă.
Nu fi așa surprins!
Nu, chiar te văd.
Chiar te văd…
Văd totul.
Văd o mie de stele, o mie de ochi.
- Ce este? - A fost atins de stele.
Devine un Orb al Timpului.
Lumi una și nenumărate, noi toți, nimic, dar infinit.
Astrid, steaua ta nu ieșea la iveală. Acum e cea mai strălucitoare.
Ai devenit ce ți-a fost scris.
Steaua mea era acolo, chiar de nu se vedea.
Eu știam cine sunt.
Fiică a Lunii, ai un suflet minunat.
Stropul tău de bunătate a stârnit valuri în oceanul timpului.
- Valuri ce nu contenesc. - Mulțumesc…
Dar tu, steaua ta e…
Ce?
Trebuie să-mi spui. Ce ai văzut?
Întuneric.
Ce?
Soren.
Fiule! Tu ești.
Nu mă așteptam să mă ierți.
N-am venit aici
să caut mântuire sau milă.
Știu că nu le merit.
Dar, Soren…
vreau să știi ce regret.
Vreau să știi că durerea pe care ai îndurat-o,
provocată de mine,
nu e din vina ta.
N-a fost niciodată vina ta.
Și dacă nu-mi accepți cuvintele acum, Soren…
Măcar amintește-ți-le
în viitor…
când îți vor fi de folos.
Mamă. Tată.
Runaan. Vă iubesc, nu v-am uitat o clipă.
Acum vă pot salva. Îmi pot respecta promisiunea sacră.
Mai rezistați puțin, da?
Magul uman, deja mânjit de întuneric,
va cădea în mâinile mele.
Nu mi-e frică de tine.
Nu te mai poți folosi de mine. M-am eliberat de tine!
Nu mă mai poți folosi!
Nu mă vei mai folosi niciodată!