V předchozích dílech Dračího prince…
Králi Ezrane… Můj králi!
Nečekal jsem, že mi odpustíš.
A jestli nepřijmeš má slova teď, Sorene…
chci, abys je věděl
do budoucna.
Použil jsem temnou magii.
Jsi zranitelný vůči tomu, čeho se bojíš nejvíc.
Aaravose.
Lidský mág, už poskvrněný temnotou,
a předurčený hrát mi přímo do karet.
DRAČÍ PRINC
ZÁHADA AARAVOSE
KNIHA 6. – HVĚZDY KAPITOLA 6. – OKAMŽIK PRAVDY
Hej, spal jsi vůbec?
Asi hodinu. Pak jsem se probudil s úzkostí.
Chceš si nasadit Nebeskou korunu?
Nic tě nerozveselí víc než koruna z nejvzácnějších drahokamů v Xadii.
To se ti snadno řekne. Tvé srdce není plné temnoty.
Tvoje taky ne. Jsi dobrý člověk, Callume.
Možná ten nejlepší.
Nepodařilo se nám zničit Perlu, Raylo.
Nesli jsme ji přes celý svět
zbytečně.
Vlastně v jednom máš pravdu.
Nesli jsme ji přes celý svět.
Přišli jsme sem zničit Perlu
a ukončit hrozbu toho zla v ní.
Ale i kdyby to šlo, Aaravos by se za pár let vrátil,
až se hvězdy seskupí.
Ale podnikli jsme dlouhou a nebezpečnou cestu přes Zmrzlé moře
až na okraj světa ke věži, která se tyčí nad mraky.
Co kdybyste
si nechali Perlu tady?
Pravdou je,
že tato Perla není Aaravosovým vězením.
Tahle koule je jen velká sladkost.
Cože? Ne!
To ne!
Tu sladkou návnadu jsem vyměnil za skutečnou Perlu!
Určitě jsem vzal skutečnou Perlu!
- Zvoral jsem to. - To není tvoje chyba.
Aaravos tě musel nějak ovládat.
A to mi má být líp? To je ještě horší.
Drahý Sorene.
Tato slova jsou mou zpovědí.
Zpovědí temného mága.
Zpovědí otce, který selhal.
Tvou matku Lissu jsem velmi miloval.
Byl to ten nejchytřejší člověk.
A z nějakého důvodu si za životního partnera vybrala mě.
Měl jsem takové štěstí.
Naše rodina se rozrostla. Narodil ses ty a Claudia.
Oba jste nám přinesli tolik radosti.
Ale Sorene, ty…
jsi byl nemocné dítě.
Těžko se ti dýchalo.
Kašlal jsi a sípal.
S tvou matkou jsme se cítili tak bezmocně.
Navštívili jsme doktory, bylináře,
zkoušeli neobvyklé léky, které slibovaly zázraky…
Ale nic nezabralo.
Byl jsem s tebou hodiny vzhůru
a něžně ti tiskl ručku
v naději, že ti tím předám trochu své síly.
Můj chlapeček lapal po dechu.
Báli jsme se, že nám umřeš.
A já jsem byl… zoufalý.
Našel jsem kreativní řešení.
Ne, řeknu to tak, jak to je.
Temná magie.
Ale k seslání kouzla
jsem potřeboval něco, co měl můj mentor, Kpp'Ar.
Potřeboval jsem jeho hůl.
Díky, že jsi přišel.
Jak bych mohl odmítnout pozvání od velemága Katolis?
Jak se ti nový post líbí?
Pokorně přijímám tu zodpovědnost.
Král Atticus je rozvážný a moudrý.
Sloužím mu vděčně.
Chci s tebou mluvit o Ziardově holi.
Co s ní?
Vím, že už ses používání magie vzdal.
Ale ta hůl…
dal ti ji předchozí velemág, který ji dostal od toho minulého.
Není to nárok velemágů, Virene.
Mluv na rovinu.
Jde o…
Jde o Sorena.
Je nemocný a…
umírá.
Zkoušeli jsme všechno.
Ale našel jsem kouzlo.
Dost!
Říkal jsem ti, že ta hůl se nesmí použít.
Prosím! Prosím tě!
Život mého syna visí na vlásku.
Potřebuju jen tu hůl. Můžu ho zachránit!
Nezanechává mě to v klidu.
Ale odpověď zní ne.
Zemře dítě.
Ano.
- Můžeme pomoct. - Callume.
Ta temnota, kterou jsem viděl, byla temnota v tobě.
Jo, chápu to.
Pokazil jsem to a jsem zkažený i uvnitř. Děkuju.
- Tohle asi moc nepomáhá. - Je to propojené.
Temná magie vytváří ve tvé duši díru, zkaženou prázdnotu.
Tak tě Padlá hvězda ovládá.
Ale existuje způsob, jak temnotu zase naplnit světlem.
Je to nebezpečné a bude to vyžadovat odvahu a sílu.
Ne.
Callume, vyslechni si je.
Ne, o to jde. Už nemám žádnou odvahu ani sílu.
Nezvládnu to. Mrzí mě to.
- Je to tvoje vina! - Co? Jak to?
Jsi osvícený, ale pořád jsi můj blbý brácha.
Ten člověk byl křehký a ty jsi mu pak řekl o Perle.
Zlomilo ho to.
Viděl jsem pravdu a tu jsem řekl. To je špatně?
Pravda je všechno.
Ale než ji sdělíš, zeptej se sám sebe, jestli dáváš jasno, světlo a účel,
nebo předáváš břemeno někomu, kdo potřebuje sílu.
Ano.
Ano, už to vidím.
Pravdou je…
Co? Co je pravda?
Pravda je složitá.
Není složité to, že jste sem Perlu přinesli.
A my ji ochráníme.
Temná magie vytváří ve tvé duši díru, zkaženou prázdnotu.
Tak tě Padlá hvězda ovládá.
Ale existuje způsob, jak temnotu zase naplnit světlem.
Je to nebezpečné a bude to vyžadovat odvahu a sílu.
Ano.
Ano, zvládnu to.
Když jsem zápasil se svým dilematem,
narazil jsem na přítele, který měl zase své.
Princi Harrowe. Můžu přisednout?
Trable v lásce?
To je to tak znát?
To mě mrzí. Myslel jsem, že se Sarai to jde dobře.
Ano.
To ano.
Jsem do ní zamilovaný.
Je to teprve rok, co jí zemřel manžel, a je tak oddaná být dobrou matkou.
- Calebovi. - Callumovi.
Je rozkošný. A tak chytrý a vtipný.
Chci si ji vzít, Virene, ale obávám se, že je moc brzy.
Zkomplikoval bych jí život.
Život je složitý.
Ale jestli je to láska, na ničem jiném nezáleží.
Dělej, co musíš.
To je dobrá rada.
Ano.
Možná… že je.
Temná magie v tobě zanechala díru,
ale rituál hvězdné pravdy ji naplní světlem.
Ale pozor.
Jestli temnou magii ještě použiješ, ta temnota tě celého pohltí.
Chápu.
Musíš vypít jed hvězdotkacího pavouka.
Neublíží ti, ale budeš citlivý na hvězdy.
Pak vyletíš k nebesům,
protože čím blíže ke hvězdám, tím silnější magie.
Musíš ve své mysli a srdci najít jedinou pravdu, hvězdu v sobě.
Pak necháš tu pravdu zářit a zaplnit temnotu.
Jednu hlubokou pravdu?
Tu nejhlubší.
Dobré i špatné zprávy.
Špatná je, že se mi nepodařilo ten jed vydojit.
A co ty dobré zprávy?
Asi jsem ji pěkně nakrkla, takže ti dá nejspíš svůj jed i postaru.
Kousne tě.
Byla to doslova temná a bouřlivá noc,
když jsem šel Kpp'Ara konfrontovat do jeho unikátního Hádankodomu.
Haló? Kdo je tam?
Přišel jsem si pro hůl.
Už jsem ti řekl ne.
Protože už jsi pro temnou magii příliš dobrý?
Celý život sis hrál se svými hračkami
a teď ses je rozhodl všechny schovat nebo zničit?
Je to sobecké.
Otoč se, Virene.
Odejdi a zapomenu, že se tohle někdy stalo.
A když neodejdu?
Bez magie…
Jak mě zastavíš?
Bez magie jsi jen křehký stařík.
Jsi nikdo.
Já jsem velemág Katolis.
Mám účel, moc…
a obojí využiju.
Král Atticus mi věří.
Stačí jen jedno moje slovo.
Přijdeš o všechno!
Ach, Kpp'Are.
Neměl jsi mi vyhrožovat.
Obrátil jsem se proti němu.
Můj mentor, můj…
Můj učitel.
Muž, který ve mě věřil,
když jsem byl nic,
a věnoval roky svého života, aby mi pomohl stát se tím…
čím jsem se stal.
No tak, maličký. Chci jen trochu tvého jedu.
Taky z toho nejsem nadšený.
To lechtá!
Jak ji naštvu? Nadávkami?
Jak urazit hvězdného pavouka? Ezran by věděl… Au!
Nemusíš se dívat ven, ale dovnitř.
Teď leť. Ke hvězdám.
Najdi v sobě hvězdu,
hlubokou pravdu tak jasnou, že zaplní temnotu.
Manus, pluma, volantis!
Jak vysoko mám letět?
Jak najdu to světlo?
Najdi hlubokou pravdu.
Hvězdu v sobě.
Nevidím hvězdu.
Vidím jen…
temnotu.
Když už jsem měl hůl,
měl jsem skoro vše ke kouzlu,
abych tě uzdravil.
Chyběla jen jediná přísada,
něco, čeho nebylo zrovna málo.
Slzy tvé matky.
Ale když jsem za ní šel,
byla zděšená.
Uviděla můj obličej a roztřásla se.
Řekla,
že se ze mě stala zrůda.
Snažil jsem se jí vysvětlit, že jsem udělal, co bylo nutné.
Postavil se Kpp'Arovi a vzal si hůl.
Získal jsem vzácnou magickou přísadu, krev z paroží větrného losa.
Ale potřeboval jsem ještě jedno.
Něco tak prostého.
Její slzy.
Bála se.
Zavrtěla hlavou.
Řekla, že ne.
Přitlačil jsem ji ke zdi
a držel jsem ji za vlasy, aby se nehýbala.
Přiložil jsem jí lahvičku ke tváři a sledoval, jak se plní slzami.
Když jsem ji pustil, sesunula se na zem a vzlykala.
Věděl jsem, že má pravdu.
Stala se ze mě zrůda.
Asi něco vidím.
Nějakou zářící hvězdu.
Callume! Dokázal jsi to.
Jo. Našel jsem svou pravdu.
Kouzlo samozřejmě fungovalo.
Z nemocného, sípavého dítěte
se stal silný, zdravý a urostlý kluk.
Ale cena byla…
zničující.
Tvá matka nás opustila.
Tvoje sestra byla zdrcená.
Naši rodinu to navždy roztříštilo.
A to mě přivádí k mé…
nejhorší zpovědi.
Po tom všem,
po tom všem, co jsem udělal,
jsem to dával za vinu tobě, Sorene.
Svému dítěti.
A potrestal jsem tě celoživotní chladnou krutostí.
Tatínku?
Tati, jsi v pořádku?
Hraj si se mnou, tati.
Běž pryč, synu.
Mám důležitou práci.
Moc mě to mrzí.
Musím ti něco říct, sestro.
Ta Perla, kterou přinesli, není skutečným vězením Padlé hvězdy.
Cože?
Je falešná. Obrovská sladkost.
Nevědí to.
Proč jsi jim neřekl pravdu?
Pravda je všechno.
Ale než ji sdělíš, zeptej se sám sebe, jestli dáváš jasno, světlo a účel,
nebo předáváš břemeno někomu, kdo potřebuje sílu.
Tak?
Tak co chceš?
Strážný mi řekl, že mi chceš něco dát.
Ne, já…
Ne.
Strážný se spletl.
Callume?
Co se děje? Měl bys spát.
Přemýšlíš někdy nad životem,
jak by mohlo být všechno jinak,
kdybys změnila jen jednu věc?
No jasně.
Máš na mysli konkrétní okamžik?
Jo. Vlastně jo. Já…
Přemýšlím nad tím, jak ses vrátila po tom, co jsem tě dva roky neviděl.
Trochu jsem tě vylekala. Promiň.
Když jsem tě uviděl,
zaplavilo mě tolik pocitů, že jsem byl zmatený.
Já vím. Mrzí mě to.
Ne. Tak to ne…
Nemusí.
Co kdybychom to přehráli znovu?
Dobře.
- Mám se… - Jo.
Na chvíli odejdi a budeme dělat, že jsou to dva roky.
Pak se vrať a řekni to, co jsi řekla, když jsem tě poprvé uviděl.
Pamatuješ, co jsi řekla?
Ahoj.
Miluju tě, Raylo.
Já tebe taky, Callume.
Překlad titulků: Beata Krenželoková