Aiemmin tapahtunutta.
Ezran. Kuninkaani!
En odottanut anteeksiantoa.
Jos et hyväksy sanojani nyt,
pidä ne kuitenkin -
tulevaa varten.
Käytin taas pimeää magiaa.
Se asettaa sinut alttiiksi sille, jota eniten pelkäät.
Aaravosille.
Ihmismaagi, jo pimeyden tahraama,
kohtalonaan pelata minun pussiini.
LOHIKÄÄRMEPRINSSI MYSTEERI NIMELTÄ AARAVOS
KIRJA 6: TÄHDET LUKU 6: TOTUUDEN HETKI
Hei. Nukuitko ollenkaan?
Noin tunnin. Sitten heräsin ahdistuneena.
Haluaisitko pukea Taivaiden kruunun?
Mikään ei piristä niin kuin hattu, jossa on Xadian harvinaisimmat jalokivet.
Helppo sanoa, kun sydämesi ei ole täynnä pimeyttä.
Ei sinunkaan ole. Olet hyvä ihminen.
Ehkä hyvin.
Emme onnistuneet tuhoamaan Helmeä.
Veimme sen maailman ääriin -
turhaan.
Olet oikeassa yhdessä asiassa.
Veimme sen maailman ääriin.
Tulimme tuhoamaan Helmen ja tekemään lopun uhasta sen sisällä.
Mutta vaikka se onnistuisi, Aaravos palaisi, kun tähdet asettuvat oikein.
Toimme kuitenkin Helmen kauas Jäätyneen meren taakse,
maailman reunalle torniin, joka ulottuu pilvien yläpuolelle.
Mitä jos -
te pitäisitte sen täällä?
Totuus on,
ettei tämä Helmi sisällä Aaravosin vankilaa.
Tämä pallo on suuri karkki.
Mitä? Ei!
Ei voi olla! Vaihdoin karkkihelmen oikeaan helmeen!
Otin varmasti oikean helmen!
Sotkin kaiken. -Ei tämä ole sinun syytäsi.
Ainoa selitys on, että Aaravos ohjaili sinua.
Pitäisikö tuon parantaa oloani? Se vain pahentaa.
Rakas Soren.
Nämä sanat ovat tunnustukseni.
Pimeän magian harjoittajan tunnustus.
Epäonnistuneen isän tunnustus.
Rakastin äitiäsi Lissaa paljon.
Hän oli viisaampi kuin kukaan tapaamani.
Jotenkin hän valitsi minut kumppanikseen.
Tunsin itseni onnekkaaksi.
Perheemme kasvoi. Sinä ja siskosi Claudia synnyitte.
Te toitte meille valtavasti iloa.
Mutta sinä, Soren,
olit sairas lapsi.
Sinun oli vaikea hengittää.
Yskit ja hengityksesi vinkui.
Tunsimme itsemme avuttomiksi.
Tapasimme tohtoreita ja parantajia, kokeilimme ihmeitä lupaavia konsteja,
mutta mikään ei tepsinyt.
Valvoin kanssasi tuntikausia,
pientä kättäsi puristaen,
toivoen, että sinuun jotenkin siirtyisi vähäsen voimia.
Pikku poikani haukkoi henkeään. Pelkäsimme, että menetämme sinut.
Tulin epätoivoiseksi.
Keksin luovan ratkaisun.
Parasta kutsua sitä oikealla nimellä. Pimeä magia.
Loitsua varten tarvitsin jotain, mikä kuului mentorilleni Kpp'Arille.
Tarvitsin hänen sauvansa.
Kiitos, että tulit, Kpp'Ar.
En kai kieltäytyisi Katolisin ylimaagin kutsusta.
Pidätkö uudesta virastasi?
Se on minulle kunnia.
Kuningas Atticus on harkitseva ja viisas.
Palvelen häntä kiitollisena.
Tahtoisin puhua Ziardin sauvasta.
Mitä siitä?
Tiedän, että olet luopunut magian käytöstä.
Mutta sauva…
Sait sen edelliseltä ylimaagilta, joka sai sen edeltäjältään.
Se ei ole virkaetuus.
Puhu suoraan.
Asia -
koskee Sorenia.
Hän on sairas ja -
tekee kuolemaa.
Olemme yrittäneet kaikkea.
Löysin kuitenkin loitsun.
Riittää!
Sanoin, ettei sauvaa saa enää käyttää.
Ole kiltti! Rukoilen sinua!
Poikani henki on vaakalaudalla.
Tarvitsen vain sauvan. Voin pelastaa hänet!
Kyllä se koskettaa minua.
Mutta vastaukseni on ei.
Lapsi kuolee.
Niin.
Voimme ehkä auttaa. -Callum.
Pimeys, jonka näin sinussa, oli pimeyttä sisälläsi.
Ymmärrän.
Sotkin asiat ja olen sotkua sisältäkin. Kiitos.
En tiedä, auttaako tämä. -Asiat liittyvät toisiinsa.
Pimeä magia synnyttää henkeen aukon, turmeltuneen tyhjyyden.
Niin Pudonnut Tähti hallitsee sinua. -Mutta pimeyden voi taas täyttää valolla.
Se on vaarallista ja vaatii paljon rohkeutta ja voimaa.
Ei.
Callum, ehkä pitäisi kuunnella.
Ei minulla ole enää rohkeutta tai voimaa.
En pysty. Olen pahoillani.
Syy on sinun! -Mitä? Kuinka niin?
Voit olla valaistunut, mutta olet silti tyhmä veljeni.
Ihminen oli jo hauras, ja sanoit hänen sotkeneen asiat.
Se mursi hänet.
Näin totuuden ja kerroin sen. Miten se on väärin?
Totuus on tärkein, mutta ennen sen kertomista kysy itseltäsi,
tuoko se selkeyttä, valoa ja merkitystä,
vai lisäätkö voimia tarvitsevan taakkaa.
Niin.
Näen sen nyt.
Totuus on…
Mikä? Mikä se on?
Totuus on monimutkainen.
Se ei ole monimutkaista, että toitte Helmen tänne.
Pidämme sen turvassa.
Pimeä magia luo henkeen aukon, turmeltuneen tyhjyyden.
Niin Pudonnut Tähti hallitsee sinua. -Mutta pimeyden voi täyttää taas valolla.
Se on vaarallista ja vaatii paljon rohkeutta ja voimaa.
Kyllä.
Minä pystyn siihen.
Painiessani ongelmani kanssa -
tapasin erään ystävän, jolla myös oli ongelma.
Prinssi Harrow. Saanko liittyä seuraan?
Rakkaushuoliako?
Näkyykö se?
Luulin, että Sarain kanssa menee hyvin.
Kyllä.
Menee kyllä.
Olen rakastunut häneen.
Hänen miehensä kuolemasta on vasta vuosi, ja hän on omistautunut taaperolleen.
Calebille. -Callumille.
Poika on suloinen, fiksu ja hauska.
Tahtoisin naimisiin, mutta taitaa olla liian aikaista.
Se vain vaikeuttaisi asioita.
Elämä on monimutkaista.
Mutta jos rakastat häntä, muulla ei ole väliä.
Tee, mitä pitää.
Se oli hyvä neuvo, Viren.
Niin.
Ehkä se on.
Pimeä magia jätti sinuun aukon,
mutta tähtitotuusrituaali voi täyttää pimeyden valolla.
Varo kuitenkin.
Jos käytät vielä pimeää magiaa, pimeys ja turmelus valtaavat sinut.
Ymmärrän.
Ensin juot tähtikudinhämähäkin myrkkyä.
Se ei tee pahaa vaan herkistää henkesi tähtivalolle.
Sitten lennät taivaaseen.
Mitä lähempänä tähtiä olet, sitä vahvempi taika on.
Etsi itsestäsi syvää totuuttasi, tähteä sisälläsi.
Anna sitten totuuden loistaa ja täyttää pimeys.
Syvä totuus, vai?
Syvin totuutesi.
Hyviä ja huonoja uutisia.
Minulla oli vaikeuksia lypsää hämähäkin myrkkyä.
Entä ne hyvät uutiset?
Taisin saada sen aika huonolle tuulelle.
Se varmaan antaa myrkkyä vanhaan tapaan.
Puremalla.
Oli kirjaimellisesti synkkä ja myrskyinen yö,
kun menin Kpp'Arin ainutlaatuiseen kotiin,
Palapelitaloon.
Huhuu? Kuka siellä?
Tulin hakemaan sauvan.
Sanoin jo ei.
Miksi? Oletko nyt liian hyvä pimeään magiaan?
Leikit leluillasi koko ikäsi -
ja nyt päätät piilottaa ne kaikki tai tuhota ne?
Se on itsekästä.
Käänny ympäri, Viren.
Lähde nyt, niin unohdan tämän.
Entä jos en lähde?
Ilman magiaa -
miten pysäytät minut?
Ilman magiaa olet vain hauras vanha mies.
Olet mitättömyys.
Minä olen Katolisin ylimaagi.
Minulla on tarkoitus ja voima.
Ja aion käyttää niitä molempia.
Kuningas Atticus luottaa minuun.
Minun tarvitsee vain sanoa.
Menetät kaiken.
Voi, Kpp'Ar.
Ei pitäisi uhkailla minua.
Ineetraa no isuleis.
Käännyin häntä vastaan.
Mentoriani.
Opettajaani.
Miestä, joka uskoi minuun, kun en ollut mitään.
Hän käytti vuosia elämästään auttaakseen minua -
tulemaan siksi, joka olen.
No niin, pikkuinen. Annahan vähän myrkkyäsi.
En minäkään tästä nauti.
Tuo kutittaa!
Pitäisikö sitä loukata?
Miten tähtihämähäkkiä loukataan? Ezran osaisi…
Ei tarvitse katsoa ulos vaan sisäänpäin.
Lennä nyt. Tähtiin.
Löydä tähti sisälläsi, niin kirkas totuus, että se täyttää pimeyden.
Manus, pluma, volantis.
Kuinka ylös pitää mennä?
Miten löydän sen valon?
Etsi syvä totuus.
Tähti sisälläni.
Mutten näe tähteä.
Näen vain -
pimeyden.
Nyt kun minulla oli sauva,
minulla oli melkein kaikki tarvittava parantamisloitsuun.
Tarvitsin vielä yhden aineksen,
eikä siitä ollut pulaa.
Äitisi kyyneliä.
Mutta kun menin äitisi luo,
hän kauhistui.
Hän näki kasvoni ja vapisi.
Hän sanoi:
"Sinusta on tullut hirviö."
Yritin selittää, että tein vain sen, mikä oli tarpeen.
Vein sauvan Kpp'Arilta.
Olin hankkinut harvinaisen ainesosan, verta tuulihirven sarvista.
Tarvitsin vielä yhden asian.
Ihan helpon ja yksinkertaisen. Äitisi kyyneliä.
Hän pelkäsi. Hän pudisti päätään.
Ja hän sanoi ei.
Työnsin hänet seinää vasten -
ja pidin häntä paikallaan hiuksista.
Painoin pullon hänen poskelleen ja katsoin, kun se täyttyi kyynelistä.
Kun vapautin hänet, hän liukui lattialle nyyhkyttäen.
Tiesin, että hän oli oikeassa.
Minusta oli tullut hirviö.
Taidan nähdä jotain.
Loistavan tähden.
Callum. Sinä onnistuit.
Niin. Löysin syvän totuuteni.
Loitsu tietenkin tehosi.
Et ollut enää sairas, henkeä haukkova lapsi -
vaan terve ja vahva poika.
Mutta sen hinta oli -
kauhea.
Äitisi jätti meidät.
Sisaresi oli murtunut.
Perheemme rikkoutui lopullisesti.
Ja tästä pääsen -
kauheimpaan tunnustukseeni.
Kaiken tämän jälkeen,
kaikkien tekojeni jälkeen,
syytin sinua, Soren.
Lastani.
Rankaisin sinua elinikäisellä kylmyydellä ja julmuudella.
Isä?
Isä, onko kaikki hyvin?
Leiki kanssani, isä.
Mene pois, poika.
Minulla on töitä.
Olen todella pahoillani.
Minulla on kerrottavaa, sisko.
Maagin ja soturin tuoma helmi ei ole Pudonneen tähden vankila.
Kuinka niin? -Se on väärennös.
Se on karkki. He eivät tiedä.
Mikset kertonut heille?
Totuus on tärkein.
Ennen kuin kerrot sen, kysy itseltäsi,
tuoko se selkeyttä, valoa ja merkitystä, vai lisäätkö voimia tarvitsevan taakkaa.
No? Mistä on kyse?
Vartija sanoi, että halusit antaa jotain.
Ei, minä…
Ei.
Vartija erehtyi.
Callum.
Mikä hätänä? Sinun pitäisi nukkua.
Mietitkö koskaan elämääsi ja sitä, miten asiat olisivat toisin,
jos olisit muuttanut yhtä asiaa?
Tietenkin.
Mietitkö jotain tiettyä hetkeä?
Kyllä. Mietin. Minä…
Mietin paljon sitä, kun palasit, kun en ollut nähnyt sinua kahteen vuoteen.
Yllätin sinut. Anteeksi se.
Kun näin sinut siinä, tunsin niin paljon kaikkea, että hämmennyin.
Tiedän. Olen pahoillani.
Ei se mitään.
Älä ole.
Kokeillaanko sitä hetkeä uudelleen?
Hyvä on.
Pitäisikö minun…
Lähde pariksi sekunniksi. Leikitään, että se on kaksi vuotta.
Tule sisään ja sano se, mitä sanoit silloin.
Muistatko, mitä sanoit?
Hei.
Rakastan sinua.
Niin minäkin sinua.
Tekstitys: Teija Kuivalainen