Tidigare i Drakprinsen…
Katolis förintas!
Du kan rädda folket!
Hjärtan av aska…
…kan inte…
…brinna!
Tre quasar-diamanter. De kan föra tillbaka din familj.
De där två är äkta, men den här?
Det är bara en fin lila sten.
Förstår du inte vad det betyder? Två diamanter och tre fångade själar.
Jag kan bara rädda två.
Amor stella vitae.
Trollformeln…
Den fungerade inte.
DRAKPRINSEN
MYSTERIET AARAVOS
BOK 6 - STJÄRNOR KAPITEL 9 - STJÄRNDAMM
Vi är, allihop,
stjärndamm,
sammanlänkade av kärlek
en kort stund.
Allt vi behöver för trollformeln finns här.
Ja. Jag förstår inte, varför funkade det inte?
Eftersom trollformeln måste utföras med kärlek.
Kärlek? Jag vet inte hur man gör det.
Jag säger formlerna som jag brukar. Jag vet inte…
Kärlek kan verka som en omöjlig ingrediens men den finns i överflöd.
Jag förstår hur mycket din far älskade dig, Claudia.
Jag har också haft en dotter. Och jag älskade henne djupt och oändligt.
Jag kallade henne min enhörning, för hon föddes med bara ett horn.
Men hornet var bara lite av det som gjorde min dotter speciell.
Hon var unik och originell.
Vissa såg henne som konstig eller udda.
Men allt jag såg var en vacker, strålande flicka
full av oväntade överraskningar.
Hon brydde sig inte om stjärnornas ordning.
Hon föddes som en odödlig varelse från himlen, men hon älskade denna värld
med alla dess brister.
Hennes hjärta var varmt och öppet.
Hon blev vän med dödliga, djur, alver
och människor.
Hon hette Leola.
Tre mynt. Tre själar.
Men bara två quasar-diamanter. Det är inte rättvist.
Hur ska du kunna välja mellan Runaan och dina föräldrar?
De är alla mina föräldrar.
Allt är klart.
Portalen öppnas när månens spegelbild fyller sjön.
Jag är redo.
Hur vet jag vad jag ska göra på andra sidan?
Mynten vägleder dig. Varje mynt inrymmer en spillra av en själ.
På andra sidan längtar resten av själen efter att bli hel.
Den kan inte dö ofullständig.
Din familjs trasiga själar dras till mynten.
Till dig, Rayla.
Vad är det här?
Ett armband av månfenixfjädrar. Det för dig tillbaka till mig.
Till oss. Till den icke-döda sidan.
Snälla, dö inte.
-Jag har allt klart när du är tillbaka. -Jag är redo.
Runaan? Vad har hänt med dig?
Snälla! Jag vill inte slåss mot dig.
Du är inte sån här. Du är trasig. Jag kan göra dig hel igen om…
Mamma? Pappa?
Under alla mina årtusenden
var åren med Leola de som betydde mest.
Att begrunda universums mysterier kan inte mäta sig med det.
Men den lyckan togs ifrån mig.
Leola, du ritade pappa med mustasch.
Hjälp! Snälla hjälp!
Förlåt! Jag är så ledsen!
Vad är det? Är du skadad?
-Nåt har hänt. Leola är borta. -Berätta, vad såg du?
Det var en konstig alv. En stjärnalv. Alven rörde Leolas axel, och de försvann.
Var det nåt mer? Nånting alls?
Det var en gulddrake. Han bara stod och tittade på.
-Jag är rädd. Är Leola utom fara? -Ja.
Jag vet var hon är.
Mamma? Pappa?
Är det verkligen ni?
Rayla. Vill du dansa med oss?
Hur länge har vi dansat? Det känns som en evighet.
Det här är inte verkligt. Ni är fast här på grund av de här.
Du var vid Stormtornet.
En svart magiker tänkte förstöra drakprinsens ägg.
Ni skyddade ägget. Men sen…
Jag minns.
Jag minns allt.
Jag sa åt honom att ta ägget.
Vad ska det här betyda?
Varför har ni fört ett oskyldigt barn inför kosmisk rättvisa?
-Eftersom hon inte är oskyldig. -Va?
Barnet anklagas för att bryta den kosmiska ordningen.
-Hon har gett magi till människor. -Nej.
Det är omöjligt.
Om människor råkade se ett trick eller två var det utan hennes inblandning.
Leola har inte visat nåt.
-Det finns bevis. Ett vittne. -Va?
Drakprinsen själv. Anak Arao.
-Hon måste betala priset. -Hon är ett barn.
Om hon hjälpte människor var det av medkänsla, av kärlek.
Det var inte trots.
Du har sett samma sak som vi, Aaravos.
Den här handlingen, hur den än motiveras, är början på slutet.
Början på en lång, långsam spiral till kaos.
Den kosmiska ordningen har brutits, och priset måste betalas.
Låt mig betala, då. Ta mitt liv.
Utan henne
är mitt liv inte värt nåt.
En sån kompromiss vore godhjärtad. Vi kanske kan visa nåd.
Nåväl.
Aaravos, rådet beslutar, om du så väljer,
att du får dö ihop med din dotter.
Var det ett misstag att ge drakprinsens ägg till den svarte magikern?
-Det var för att hålla det vid liv. -Just det.
Om Viren hade förstört ägget hade det inte kunnat räddas.
Blev det räddad? Av vem?
Mig.
Två människoprinsar och jag hittade ägget och tog drakprinsen till sin mor.
Vi stoppade den svarte magikern. Allt det blev möjligt tack vare er.
Åh, Rayla. Vår modiga, rara Rayla.
Du har blivit så stark.
Du är en hjälte.
Den här platsen är bekant. Det var här vi tog farväl.
Innan ni gav er av.
Och här vi ska ta farväl igen.
Jag önskar att vi kunde vara tillsammans.
-Jag önskar… -Rayla. Det är ingen fara.
Vi vet att du kommer att leva ett fantastiskt, vackert liv.
Och dit vi ska har vi varandra.
Vi älskar dig, Rayla. Det kommer vi alltid att göra.
Jag får dö
ihop med min dotter.
Är det er nåd?
Ibland är gränsen mellan barmhärtighet och ondska hårfin.
Att leva vidare utan henne innebar en evighet av smärta.
Men i den stunden valde jag att leva.
Och mitt liv fick en ny mening.
Ni får prata en sista gång.
Vad ska hända med mig?
-Jag är rädd. -Var inte rädd.
Jag är här med dig.
Vart kommer jag att ta vägen?
Du ska till en plats där det finns frid och ständig kärlek.
Även om du inte kan känna min kärleksfulla famn
kommer du att känna att jag håller dig i mitt sinne och i mitt hjärta.
Pappa!
Pappa, jag är så rädd!
Du har inget att frukta.
Blunda.
Lyssna på min röst.
Jag är här med dig, och jag älskar dig.
Överallt omkring dig…
…finns kärlek.
Jag knäböjde vid min dotters fallna gestalt,
och den stora kratern hennes fall skapade.
I 100 år grät jag.
Mina tårar
fyllde kratern.
Den blev till De utdrivnas hav.
Vi är, allihop, stjärndamm,
sammanlänkade av kärlek
en kort stund.
Runaan?
Var är du? Jag vet vad jag måste göra.
Jag kan föra dig tillbaka.
Du finns fortfarande där…
…och jag låter dig inte försvinna!
Du är Runaan från Silverlunden. Xadias bästa lönnmördare!
Du uppfostrade mig.
Du lärde mig att aldrig bryta löften.
Men du har brutit ett av dina.
Ethari…
Ja. Han väntar på dig. Du behöver bara ta min hand.
Nej!
Runaan, vänta!
Jag kan inte återvända. Jag är ett monster!
Du är inget monster.
-Du måste komma ihåg. -Jag minns allt.
Jag minns att jag slogs mot dig. Jag försökte döda dig!
-Hur kunde jag? Du är min… -Jag är din dotter.
Min…
Du är min dotter.
Jag är din dotter, och jag behöver dig.
Ethari behöver dig.
Jag älskar dig.
Därför följer du med mig nu.
Kom igen, Rayla.
Rayla!
Är du oskadd? Har du…
Jag har honom.
Jag är redo, Aaravos.
Jag är redo att kasta trollformeln med kärlek.
Vänta.
Varför?
Historien vi just hörde började kanske som en historia om kärlek,
men längs vägen förvreds den.
Titta var vi är.
Vid benen av draken som förrådde honom.
Han gör inget för kärleken. Han gör det för att hämnas.
Aaravos gjorde det nödvändiga.
Oavsett hur farligt och avskyvärt det var.
Som min pappa.
Amor…
Stella…
Vitae.
Du lever! Det är ju du!
Det fungerade!
Jag är här.
Jag lever.
Åh, Rayla.
Vad hände?
Så mycket. Jag har så mycket att berätta, allt har förändrats.
Var ska jag ens börja? Jag måste presentera dig för Callum.
Callum!
Callum?
Är det där…
…Katolis?
Undertexter: Susanne Sparv