Tko je Veerappan?
Moj suprug.
Što kod njega najviše volite?
Ako mu je netko bio odan,
bio je spreman žrtvovati život za njega.
Ali ako bi ga netko pokušao izdati,
ubio bi ga bez oklijevanja.
Nešto ovakvo nikad se nije dogodilo
u povijesti modernog svijeta.
Nikad nije postojao čovjek, kriminalac kao Veerappan.
Veerappan i njegova banda ubili su dosad 119 osoba.
Iako su dvije države desetljećima nastojale uhvatiti ovog kriminalca,
svaki je put pobjegao nekažnjen i neozlijeđen.
Ovo je problem cijele države.
Žestoko ćemo napasti šumskog razbojnika Veerappana.
Kako je uspio ucjenjivati dvije države?
To nije bila ni pobuna ni terorizam.
Veerappanov fenomen je jedinstven.
Bio je divlja životinja u ljudskom liku.
Lov na njega postao je jedan od najdužih,
najskupljih lovova na ljude u povijesti Indije.
Rekli su: „Moramo uhvatiti Veerappana po svaku cijenu.”
Nema šanse! Odjebite, gadovi.
Oni koji dođu s namjerom da me uhvate, neće se vratiti živi.
LOV NA VEERAPPANA
PRVO POGLAVLJE: KRALJ ŠUME
Tada su rijetki poznavali Veerappana.
Ali pričalo se o njemu.
„Veerappan lovi slonove.”
„Ubio je dvije osobe.
Traži ga šumarska služba i policija.”
„Može skakati preko litica.”
„Neuhvatljiv je.”
U jednom trenu, banda je boravila
u ravnici blizu naše kuće.
Kad je hodao, ovako je nosio pušku.
Hodao bi s puškom,
a 15 ili 20 muškaraca slijedilo bi ga u koloni.
Svi su nosili oružje.
Bio je to atraktivan prizor.
Stajala sam pod ogromnim bagremom.
Skrivala sam se.
Mogla sam vidjeti samo njegove brkove.
Rekao je: „Muthu, dođi.”
To me uplašilo.
Pitala sam se otkud zna moje ime.
I zašto želi razgovarati sa mnom.
„Muthu, dođi. Želim te nešto pitati.
Razmišljam o tome da te oženim. Što kažeš na to?”
Rekao je: „Ako se odbiješ udati za mene,
više nikada neću pogledati drugu ženu.
Nijednu drugu neću voljeti.”
Zaljubila sam se u njega zbog tih riječi.
VEERAPPANOVA SUPRUGA
Koliko ste tad imali godina?
Oko 14 ili 15.
Petnaest godina.
A on?
Trideset i devet.
Nisam mislila da će mi život otići u ovom smjeru.
Iza Kollegala nalaze se džungle M. M. Hillsa.
Duboki klanci, šumovite planine,
nezamislivi bezdani postoje ondje…
Ondje ima mnogo mjesta na koje ljudska noga nije kročila.
I na takvom mjestu
živio je indijski najopasniji kriminalac.
To mi je bio prvi zadatak kao istraživačkog novinara.
ISTRAŽIVAČKI NOVINAR
Došao sam u Gopinatham, Veerappanovo rodno mjesto.
Seoce na granici Karnatake i Tamil Nadua.
Ali nitko nije htio otvoreno razgovarati o Veerappanu.
-Poznajete li… -Ne znam ništa o njemu.
-Ne želim razgovarati o njemu. -Ako znate, slobodno mi recite.
Ne znamo ništa o njemu.
Ondje je vladala nepismenost,
siromaštvo,
glad,
i jedini način bijega
bio je iskoristiti
ogromno šumsko bogatstvo koje se nalazilo posvuda.
Za Veerappana je tako sve počelo.
Što se tiče kriminala u šumama…
Kriminal u šumama?
Veerappan je bio najbolji.
Ilegalna sječa, ubijanje životinja, Veerappan je bio vođa.
Bio je vođa posljednjih pet desetljeća, možda šest.
A na moju nesreću,
ja sam bio šumar u toj šumi.
ŠUMAR IZ KARNATAKE
Na gotovo 15 000 četvornih kilometara
djelovao je Veerappan.
Po čemu se razlikovao od ostalih krivolovaca?
Po svojim uvjerenjima, hrabrosti, neustrašivosti.
Od stotinu, 99 kriminalaca
neće stati ispred slona.
A Veerappan mu se mogao jako približiti.
Veerappan je bio prvi iz Gopinathama
koji je ubio slona.
Počeo je okupljati bandu.
Počeo je zarađivati. Uskoro je postao vođa.
ČLAN VEERAPPANOVE BANDE
Počeli smo lokalno.
Kako smo rasli,
i novca je bilo sve više.
To je značilo više ubijenih slonova.
Nismo imali grižnju savjesti.
Bio je samouvjeren, iako s ovakvom puškom
ne možete biti sigurni u pogodak.
Ne možete znati hoćete li točno pogoditi.
Ako je imao priliku, pucao bi.
Pogodak u glavu ili u srce.
VEERAPPAN, SIN KUSAE MUNISAMYJA
STAR 35 GODINA, GOPINATHAM, OPĆINA KOLLEGALA
Bio je gadan kriminalac.
Sigurno je ubio gotovo 1000 slonova.
I sam je priznao da je došlo do toga
da u šumi više nije bilo slonova.
Sve ih je pobio.
Ako i postoji neki slon, nije još rođen.
To treba zaustaviti. Ne smijemo dopustiti da se nastavi.
Tih su mi dana šefovi govorili:
„Gospodine Singh, zašto ne povedete 200 svojih ljudi
i opkolite ga?”
Nasmijao sam se. Nije vidio teren.
To je ogromna džungla.
Ako budete tražili iglu u plastu sijena, ništa nećete naći.
Koji je onda način? Koje su mogućnosti? Gdje je izlaz?
OSUMNJIČENI KRIVOLOVCI NA SLONOVE
„Stvorit ćemo suparničku bandu koja će nam pomoći
skupiti dokaze o Veerappanu.”
Tako će ga moći privesti.
Suparnička banda dobila je zaplijenjeno policijsko oružje.
Zašto? Da ubiju Veerappana ako bude nužno i obavijeste nas.
Ali zar to nije zločin?
Sto posto. To je uistinu zločin.
I nezakonito je. Definitivno nezakonito.
No kako drukčije možeš izvaditi veliki trn iz noge
ako ne upotrijebiš manji trn?
Ubijamo samo ako nemamo izbora.
Oni imaju financijsku pomoć.
Podršku vlasti. Snagu.
Mi imamo samo oružje.
Sve ih je ubio Veerappan.
Tijela su im bačena u rijeku Cauvery.
Ništa nisu pronašli.
Jako turbulentna vremena.
Ti su dani bili turbulentni.
Svatko tko dolazi na ta područja ulazi u smrtnu zamku.
Šumarska služba cijelo je vrijeme
tražila pomoć od policije.
„Ako nam ne pomognete, situacija će se oteti kontroli.”
Ali policija nije ništa poduzimala.
Činilo se kao da je cijeli M. M. Hills
privatni Veerappanov rezervat.
Sandalova stabla oduvijek su u državnom vlasništvu.
SANDALOVO ULJE
Opojni mirisi i dragocjena ulja
veoma su traženi po cijelom svijetu.
Posve slučajno, ta dragocjena stabla
rasla su u obilju u džunglama M. M. Hillsa,
i Veerappan je
od krivolova na slonove prešao na krijumčarenje sandalovine.
Banda je poznavala svaki kutak šume,
na kojim brežuljcima rastu stabla sandala.
Mnogi seljaci poslani su u šumu.
Nekih dana bilo ih je sto, a nekih 300.
ČLAN VEERAPPANOVE BANDE
Cijelo je područje odzvanjalo.
Kad bi natovarili vozilo,
rekao bih vozaču:
„Ako vidiš policiju ili šumare,
ako ti mašu da staneš, uspori, ali nemoj stati.
Ako ti prepriječe put, pregazi ih kamionom.
Ako nas budu progonili, imamo oružje, smislit ćemo nešto.”
Zatim 400 000, 500 000, 600 000 rupija,
malo pomalo, bilo je sve više tereta.
Dobili smo novu odjeću.
Počeli su nositi čak i parfeme
otkad je bilo više novca.
Da je šef želio, mogao je kupiti kamione.
Autobuse. Helikoptere. Mogao je zgrnuti bogatstvo.
Što je više krijumčario, rasla je njegova slava.
Zvali su ga „Šumski Kralj”,
„Kralj krijumčara sandalovine”.
Zvali su ga tim imenima.
Je li tako nečeg prije bilo u Tamil Naduu?
Ne, ništa se takvoga prije nije dogodilo.
On je zaista bio Šumski Kralj.
Družio se s pripadnicima svih kasta i vjera
bez ikakve diskriminacije.
U njegovoj su bandi bili pripadnici svih kasta. Bio sam najmlađi.
ČLAN VEERAPPANOVE BANDE
Bilo je mnogo ljudi i hrane,
napravili smo svojevrsno selo.
Ljudi su bili posvuda.
Svuda stražari s puškama.
Veerappan je bio glavni,
rješavao je probleme u selu.
Sudski slučajevi
iznosili su se pred Veerappana kako bi presudio.
Kad je imao goste,
prvo bi ih pitao: „Jeste li jeli?”
Tijekom djetinjstva često je gladovao.
„Što da čovjek radi s toliko novca?
Treba ga dati potrebitima.
Siromašni ostaju siromašni, a bogati žele ostati bogati.
To me rastužuje.” Tako je govorio.
Ljudi koji žive u brdima
smatrali su Veerappana „šumskim anđelom”.
Ljubili bi mu ruku. I muškarci i žene čvrsto bi ga grlili.
Ovako je uvijao svoje brkove.
Uvijao bi brkove i ovako se smješkao.
Ruka bi mu stalno uvijala brkove.
Uvijek je morao imati velike brkove.
Ako ste veliki zemljoposjednik u selu,
morate imati ogromne brkove.
To je jedan od simbola autoriteta, snage, moći.
Brkovi su postali sastavni dio njegove osobnosti.
Zašto su ga ljudi slušali?
Zato što je imao oružje ili zbog njegovih riječi?
Zbog njegovog poštenja.
Uvijek se držao svojih obećanja.
Uvijek mi je davao nadu
da ćemo jednog dana živjeti normalnim životom.
Govorio mi je: „Našao sam teren u Assamu.
Otišao sam i provjerio imanje.
Ako prodam preostalu sandalovinu, skupit ćemo nešto novca za nas.
Možemo ondje potajno živjeti.
Kad prodamo sandalovinu, otići ćemo.”
Šest su mjeseci sjekli sandal.
Šume su ostale bez stabala sandala.
U šumi možete naći sve vrste stabala.
Jedino sandal nećete.
Po prvi je put šumarska služba
počela dobivati policijsku podršku.
Dugo smo se pripremali.
Više od dva mjeseca.
Imali smo samo jednu priliku.
„Idemo po sandalovinu. Zaplijenit ćemo je.”
Želio je da njegovo vjenčanje bude tajno.
Nisam osjećala da je pretjerano sretan.
Nešto ga je mučilo.
U trenu kad mi je bračnu ogrlicu
stavio oko vrata, započela je pucnjava.
Kad smo došli kući, iz Palara je dojurio tip i rekao:
„Ujače, napala nas je policija iz Karnatake i Tamil Nadua.
Nismo mogli ništa.
Uzeli su naše drvo i zapalili naše kamione.”
Racija je bila dobro koordinirana,
vlasti su zaplijenile 65 000 kg sandalovine.
I dan danas,
to je najveća zapljena sandalovine u povijesti.
Veerappanovo poslovno carstvo
koje je polako bilo napredovalo, urušilo se.
Pripada li šuma samo njima? Zar ne pripada i nama?
Da su zaposlili seljane,
zašto bi to radili?
„Premijer zarađuje na sandalovini.
Otkud vam ta stabla?
Kad vi to radite, onda to nije pogrešno?
Ali kad ja to radim kako bih preživio, zašto je to pogrešno?”
Postavljao je to pitanje.
„Pobijte sve šumare i policajce koji mi stanu na put.
Želite da dođem?
Ako dođem, gledajte koliko ću ljudi ubiti.”
Veerappan, razbojnik i krijumčar sandalovine, napao je policijsko vozilo
i pritom ubio četvero policajaca te ozlijedio još dvoje.
Došli su noću. Bila je tama.
Bio sam bijesan i želio ih ubiti što je više moguće.
Pokušavali su se vratiti. Nastavili smo pucati…
Posvuda je bilo krvi. Policija je vrištala.
MNOŠTVO SE OKUPLJA OKO VOZILA S TRUPLIMA POLICAJACA.
Kad sam čuo za taj incident,
bio sam u šoku. Zaprepastilo me.
Seljak koji se toliko ohrabrio
da je napao moćne policijske snage.
Nikada nismo čuli za tako nešto.
SJEDIŠTE KARNATAŠKE POLICIJE
Vlada Karnatake morala je reagirati.
NAKON ZASJEDE POTREBNE SU NOVE STRATEGIJE.
Država je brzo oformila Jedinicu za posebne zadatke
kako bi uhvatili Veerappana.
Postali su poznati kao JPZ.
Lov je započeo.
U helikopteru je sjedilo 25 policajaca.
Prošli smo Gopinatham.
Mogao sam vidjeti i rijeku Cauvery.
Helikopter je letio tako nisko da su slonovi bježali.
Bizoni su bježali.
Baš kao u filmu Rambo.
To je poput bojišta.
Muškarci sa strojnicama.
Vreće s pijeskom posvuda.
Ne, nisam bio nervozan.
Ali razmišljao sam kako se događa nešto ozbiljno.
ASHOK KUMAR, NADIMAK „TIGAR” JEDINICA ZA POSEBNE ZADATKE
Bio sam poznat po čvrstoći.
Riješio sam senzacionalne slučajeve ubojstava u Bangaloreu.
Ustrijelio sam ozloglašenog šefa podzemlja u Bangaloreu.
Znali su me u odjelu.
Bio sam zvijezda u policiji.
Naravno da mogu uhvatiti tog Veerappana.
Mislili smo
da ćemo češljanjem šume naići na Veerappana
i ustrijeliti ga ili privesti.
On ima bandu, ondje je grupa ljudi.
Uz još nekoliko žena, i Muthulakshmi je bila u bandi.
Bila je to igra mačke i miša.
To je bio početak.
Vijesti su se posvuda polako širile.
Ako bih primijetila policiju, sakrila bih se na dva, tri dana.
Obilazili su sve kuće i postavljali pitanja o Veerappanu.
Odveo me preko rijeke
i proveli smo tjedan dana na brdu.
To je bilo moje prvo iskustvo s njim u šumi.
Dva do tri dana
sanjala sam da nas progone slonovi.
Rekla sam mu: „Ako umreš, i ja ću umrijeti.
Ako skočiš s litice, i ja ću to učiniti.”
Vidio sam šansu.
Imao sam tračak nade.
Mislio sam da ćemo u roku godine dana uhvatiti Veerappana.
To je Darwinova teorija, opstanak najjačih.
No nismo bili svjesni težine zadatka.
Ljeti nije bilo vode.
Uopće.
Lizali smo kapljice rose s trave.
A zimi je užasno hladno.
Magla je poput kiše.
Mi nismo bili vojnici, uvježbani za teren.
Mi smo bili iz Bangalorea.
Zato nam je bilo teško u šumi.
Mnogi su htjeli doći i okušati svoju sreću.
Mnogi. Mislili su:
„Kakvi ste vi ljudi?
Niste uhvatili Veerappana? Doći ću uskoro.
Ostat ću tjedan dana i uhvatit ćemo ga.”
Došli bi ovamo,
postavili kamp,
preodjenuli se,
promijenili svoj stil
i ne bi se približili Veerappanu.
HOĆE LI VEERAPPAN OSTATI NEUHVATLJIV?
Dva su načina kako uhvatiti kriminalca.
Otkrijete njegovu lokaciju i napadnete ga.
Drugi je način da ga natjerate da se preda.
Kako da ga na to natjerate? Trebate psihološki pristup.
U to ime moram spomenuti
starijeg šumara Srinivasa.
ŠUMAR IZ KARNATAKE
Srinivas je bio osoba koji je htio promijeniti ljude.
Gandijevski tip osobe.
Htio je promijeniti ljude bez nasilja.
Planirao ga je nagovoriti na predaju.
Kako bi ga promijenio.
Dok smo mi intenzivno obilazili šumu,
Srinivas je gradio odnose s prijateljima i članovima obitelji pripadnika bande.
Postavio je svoje sjedište u Gopinatham.
Svi u Gopinathamu voljeli su Srinivasa.
Ostali su službenici iznijeli svoje zahtjeve.
Tražili su našu pomoć kako bi uhvatili Veerappana.
No on je imao drukčiji pristup.
STANOVNICI GOPINATHAMA
Očistio je i obnovio hram.
Sagradio je kuće onima koji ih nisu imali.
Bolesnima je dao lijekove.
Vozio je trudnice u bolnicu.
Kad sam bila trudna, i mene je vozio.
Bio je zaista dobra osoba.
On nije bio dobra osoba.
Glumio je.
Htio je doznati zašto seljani vole Veerappana poput boga,
i doznao je.
„Veerappan je drag i ljubazan prema svima.
Rješava probleme seljana.
Ako počnem raditi isto što i Veerappan…”
Hoće li seljani vjerovati Veerappanu ili meni?
Moj je suprug mrzio Srinivasa.
Ljudi su se zbližili sa Srinivasom i informacije su počele dolaziti.
Srinivas je preuzeo kontrolu nad JPZ-om.
35 KM OD KAMPA U GOPINATHAMU
Bili smo u podnožju Bodhamalaija gotovo mjesec dana.
Bila je jesen.
„Ako odemo onamo, nitko nas neće moći pronaći.
Imamo hrane. Ne moramo ići nikamo.”
Kad je riječ o šumi,
u svakom trenutku
priroda bi komunicirala s nama.
I sad razgovara sa mnom.
Banda je osluškivala prirodu poput životinja.
Ako bi radili nešto drugo,
svejedno su bili usredotočeni na pokrete i zvukove šume.
Čim bi neprijatelj došao, oni bi znali.
Vrabac bi zacvrkutao. Vidio je policiju.
Jato ptica došlo bi do mojeg supruga i cvrkutalo.
Rekao bi: „Policija je ovdje, bježi.”
Zamislite kako mi je bilo.
Rekao bi: „Zašto si tu? Policija je ovdje, bježi!”
Srinivas je dobio informaciju
da se skriva negdje na Bodhamalaiju.
Cijelo područje u krugu od 25 km oko Bodhamalaija
pokrivala je tamilnaduovska i karnataška policija.
Ali Srinivas je dao stroge upute policajcima:
„Ako vidite Veerappana, ne smijete ga ubiti.
Ne smijete pucati na njega.”
Svima je to otvoreno rekao.
„Veerappane, izađi. Neću te ustrijeliti.”
Čula sam Srinivasa kako to govori mojem suprugu.
Bilo je napeto.
A i bila sam trudna. Što sam mogla učiniti?
Rekao je: „Čučni i hodaj.
Pobjeći ćemo na sjever.”
Konačno smo se spustili s Bodhamalaija.
Suprug mi je odjednom rekao: „Idi i predaj se.
U ovoj situaciji ne mogu ništa ako si uz mene.
Policija te neće ozlijediti jer si trudna.”
Koliko ste bili trudni?
Osam mjeseci.
Bio je to emotivan trenutak.
BIJEG U POSLJEDNJI ČAS… VEERAPPAN OPET POBJEGAO
Zbog Srinivasa je Veerappan pobjegao.
Cijela JPZ pod vodstvom policije.
No on je bio šumar.
Dao je upute policajcima da ne pucaju.
Bili smo bijesni i ljuti.
Mogli smo tada ustrijeliti Veerappana.
Mnogi će reći:
„Rekao je da ne pucam, pa nisam.”
Možda pokušavaju sakriti vlastitu nesposobnost?
Težak odgovor.
No istovremeno,
Srinivas je naveo 20 članova bande na predaju.
Da mu se predaju.
Svi su oni boravili u Srinivasovoj kući u Gopinathamu.
Možete li zamisliti da Srinivas spava u istoj sobi s još 20-oricom?
Bilo je to namjerno.
Srinivas je htio da stupe u kontakt s preostalom desetoricom
da dođe do Veerappana. Srinivas je ciljao visoko.
Bila sam dva mjeseca u bolnici.
Beba se rodila u desetom mjesecu.
Boravila sam kod majke
dok beba nije navršila osam mjeseci.
Jednog dana,
Srinivas se približavao kućici. Vidjela sam ga iz daljine.
Srinivas je držao pištolj baš kao i moj muž.
A naši su ga ljudi slijedili u koloni.
Baš kao što su slijedili mojeg muža.
Osjećala sam se tužno kad bih na to pomislila.
Mislila sam na to da želim biti s mužem.
Ne mogu živjeti bez njega.
Ne mogu živjeti bez da ga vidim.
Mnogo sam ga voljela
i postala sam ovisna.
Primila sam poruku od supruga
da ostavim bebu kod roditelja i dođem k njemu u šumu.
Zagrlila sam bebu i poljubila je.
Oči su mi bile pune suza.
Rekla sam: „Mama, čuvaj dijete neko vrijeme.
Idem k njemu.”
Policija me nije tražila.
Bojali su se da bi banda mogla pucati na njih.
Nisu me tražili sve do jutra.
Muthulakshmi je pobjegla natrag u džunglu
što je dovelo do još više nezadovoljstva
koje je već raslo unutar JPZ-a.
Srinivasovi potezi nisu dobro prošli kod nekih časnika u JPZ-u.
Nisu dobro prihvatili njegovu filozofiju pomirenja.
To je dovelo do sukoba.
Srinivas je jedini postigao napredak.
Drugi nisu uhvatili nikoga.
Nisu natjerali nikoga da se preda.
Cijela karnataška policija bila je frustrirana.
Kako bi izbacili frustracije, izmišljali su priče protiv Srinivasa.
Mari je bila omiljena Veerappanova sestra.
Srinivas ju je primio,
dao joj posao medicinske sestre.
Mari mu je počela posve vjerovati.
Zbog njega je Mariyamma katkad sjedila u njegovu džipu u 18, 19 h.
Seljani su to gledali, i policija.
Počeli su ih ogovarati.
Čak su i policajci javno to spominjali.
„Srinivas ima aferu s Mariyammom.”
Po selu su kružile glasine.
Govorilo se da je Mari Srinivasova ljubavnica.
Nisam vjerovala da je on tip čovjeka koji bi učinio tako nešto.
Treba mu odati poštovanje. Vrlo je pošten čovjek.
DUHOVNI VOĐA
Neki lajavac proširio je tu glasinu.
Na jeziku Kannada postoji riječ gaalimath.
Proširila se. Posvuda.
Gaalimath znači…
Osoba X reći će osobi Y, ona će reći osobama Z i A.
Osoba A reći će osobama B, C, D i tako dalje.
Širit će se geometrijskom progresijom.
-Došla je do Veerappana. -Sto posto.
Posve točno.
Napisao je pismo Mariyammi.
„Cijeli svijet zna za ime Veerappan.
Svjetski sam poznata osoba.
Vladam šumom. Ja sam zakon džungle.
A što ti radiš u selu, dovraga?
Imaš aferu s mojim neprijateljem Srinivasom.”
„Ako si zbilja moja sestra,
polij ga vrelim uljem i ubij.
Učini to ako si mi sestra ili mi ne dolazi na oči.”
U međuvremenu, policija je ispitivala Mari
zato što se čula s bratom.
„Nećeš govoriti istinu dok ne dobiješ elektrošokove.”
Prijetili su joj.
Djevojka se uplašila.
Izgubila je svaku nadu.
Došao je dječak i rekao: „Mariyamma je popila otrov.”
Rekoh: „Upravo sam razgovarao s njom!”
„Ne, popila je otrov.”
Preko puta ceste nalazio se bunar.
Došla je i naslonila se na njega.
Plakala je.
Otišao sam k njoj.
„Tko ti je dao ideju?”
Pitao sam je: „Zašto si to učinila?”
Odveli su je u bolnicu, ali nije preživjela.
Vratili su njezino tijelo, a onda je došao Srinivas.
Ostali su se ponudili da nose njezino tijelo.
Rekao je: „Ne približavajte se.
Ja ću je odnijeti do groba.”
Sjećam se da je plakao tijekom sprovoda.
Kao da mu je bila obitelj.
Novine su nakon dva dana objavile vijest o njezinoj smrti.
Moj muž tog dana nije mogao jesti.
Sjedio je sam i plakao.
Smatrao je da je Srinivas kriv za smrt njegove sestre.
Bio je pod pritiskom
kolega iz šumarske službe
koji su mu govorili: „Život ti je u opasnosti.
Prepusti hvatanje Veerappana policiji.
Pred katastrofom ne možeš razmišljati.”
A što je on učinio? Smislio je novi plan.
Rekao je: „Dajte mi još 15 dana.”
Zašto 15 dana?
Jer je čekao dolazak Arjunana.
VEERAPPANOV BRAT
Srinivas je planirao da Arjunan
nagovori svojeg brata
da odustane od kriminala.
Arjunan je vjerovao Srinivasu.
„Predaj se. Zbog tebe ne živimo u miru.
Mari je mrtva.
Cijela obitelj trpi.
Predaj se i promijeni svoj život nabolje.”
Moj je suprug rekao:
„Dobro, predat ću se.
Idi i dovedi šumara pa mi ga predaj.”
Srinivas je hodao šest kilometara od Gopinathama.
Arjunan i šumar žustro su hodali ispred nas.
Na samom polasku, Srinivas se okliznuo i pao.
Rekao sam mu da je to loš znak.
„Svi ćemo umrijeti jednog dana. Idemo!”
Što sam još mogao reći?
Pošao sam s njim.
STANOVNIK GOPINATHAMA
Došli smo do prijelaza preko rijeke.
Voda je bila do gležnjeva i morali smo je prijeći.
Srinivas je stavio nogu na korijen.
Htio je oprati prljave noge.
Tri metka.
Prvi pucanj i pao je.
Mislio je da ću mu se predati nakon svega što mi je učinio.
Kako da se predam tom gadu?
Dugo sam čekao ovaj dan.
Odrezao sam mu ruke.
Medalje i nagrade,
zbog toga si učinio ovoliko nevolja?
Zbog njega je moja sestra mrtva.
Polio sam ga benzinom
i spalio.
I dalje nisam mogao zatomiti gnjev.
Onda sam mu odrubio glavu.
Sačuvao sam njegovu glavu kao suvenir.
Neki ljudi koje sam vidio…
Ne mogu se promijeniti. Nikako.
Što god da im daš,
oni se ne mogu promijeniti.
Osjećaj je užasan.
Misliš: „Ovo smo očekivali. Nije nas slušao.
Ovo smo očekivali. Nije nas slušao.”
Svi su to stalno govorili.
Donijeli su ga u kamp.
Mi žene dodirivale smo mu stopala i plakale.
Osjećale smo da je umro dobar čovjek.
Zar je cilj uništenje? Trebalo bi biti stvaranje.
Zašto uništiti takav život?
To nije primjereno hrabroj osobi. Bez obzira o kome je riječ.
Nije bilo glave.
Imao je lijepo lice.
Te oči, osmijeh.
Zaista lijepo.
Što preostaje ako se uništi ta ljepota?
Veerappan je mislio da su mu nanijeli zlo,
ali zašto je uzvratio istom mjerom?
Zašto? Jer se klin klinom izbija.
Akka, ovdje je sve otišlo kvragu.
To se nije moglo spriječiti?
Prijevod titlova: Željka Ljubičić Berić