Kicsoda Virappan?
A férjem.
Mit szeret a legjobban benne?
Ha valaki hűséges volt hozzá,
azért az életét is kész volt feláldozni.
De az árulókat
habozás nélkül megölte.
Példa nélküli eset
a modern kori történelemben.
Nincs Virappanhoz mérhető bűnöző.
Virappan és bandája eddig 119 ember haláláért felel.
A két államban egy évtizede ellene folyó hajtóvadászatot
a rettegett bűnöző eddig ép bőrrel megúszta.
Fenyegetést jelent az egész országra nézve.
Minden erőnkkel azon leszünk, hogy kézre kerítsük az erdei banditát, Virappant.
Hogy tarthatott két államot sakkban?
Nem felkelő, nem terrorista.
Virappan egészen egyedi jelenség.
Vadállat emberi alakban.
Az ellene folytatott hajtóvadászat volt
a leghosszabb és legdrágább India történetében.
Azt mondják: „Mindenáron elkapjuk Virappant.”
Francokat! Bekaphatjátok, szemetek!
Akik értem jönnek, nem ússzák meg élve.
HAJSZA VIRAPPAN UTÁN
ELSŐ FEJEZET: AZ ERDŐ KIRÁLYA
Akkoriban még nem sokan ismerték Virappant.
De gyorsan terjedt a híre.
„Virappan elefántokra vadászik.”
„Két gyilkosság is a lelkén szárad.”
„Az erdészeti hatóság és a rendőrség is keresi.”
„Egyik szikláról a másikra ugrik.”
„Képtelenség elkapni.”
A bandája egyszer
a síkságon vert tanyát, a házunk közelében.
Mindig így tartotta a puskáját.
Elöl ment a puskájával,
mögötte pedig egy sorban 15-en-20-an, az emberei.
Mindannyian fegyverrel.
Vonzó látvány volt.
Ott álltam egy nagy selyemfa mögött.
Félig eltakart.
Csak a bajszát láttam.
Azt mondta: „Muthu, gyere ide!”
Beleborzongtam.
Fogalmam sem volt, honnan tudja a nevem.
És miért akar velem beszélni.
„Muthu, gyere ide! Kérdezni akarok valamit.”
„Szeretnélek feleségül venni. Mit szólsz hozzá?”
Azt mondta: „Ha visszautasítasz,
rá sem nézek más nőre ebben az életben.”
„A szívem kővé válik.”
Így hódította meg a szívemet.
MUTHULAKSHMI VIRAPPAN FELESÉGE
Hány éves volt ekkor?
Tizennégy-tizenöt lehettem.
Tizenöt.
És ő?
Harminckilenc.
Nem sejtettem, hogy ilyen fordulatot vesz az életem.
Kollegal alatt terül el az MM Hills dzsungele.
Mély szurdokokkal, erdős hegyekkel,
kifürkészhetetlen szakadékokkal.
Vannak helyek, ahol ember még nem vetette meg a lábát.
Egy ilyen helyen tanyázott
India legveszélyesebb bűnözője.
Ez volt az első ügyem oknyomozó újságíróként.
SUNAAD OKNYOMOZÓ ÚJSÁGÍRÓ
Elmentem Gopinathamba, Virappan szülőhelyére.
Ez egy vidéki falu Karnataka és Tamilnádu határán.
De senki nem volt hajlandó nyíltan beszélni Virappanról.
- Tudja… - Nem tudok róla semmit.
- Nem akarok róla beszélni. - Bármit elmondhat.
Semmit nem tudunk róla.
Írástudatlanságot,
nyomort,
éhezést láttam.
Az egyetlen kitörési lehetőséget
a környező erdő gazdagságának
kizsákmányolása jelentette.
Ez volt a kezdet Virappan számára.
Az erdők elleni bűncselekmények…
Erdők elleni bűncselekmény?
Senki sem fogható Virappanhoz.
Az erdő és vadvilág elleni bűncselekmények területén ő volt az első
az elmúlt öt-hat évtizedben.
Szerencsétlenségemre
én voltam a körzeti erdővédelmi tiszt.
BK SINGH KARNATAKA ERDŐVÉDELMI TISZTJE
Összesen közel 15 000 négyzetkilométernyi
területen garázdálkodott.
Miben különbözött a többi orvvadásztól?
Elszánt volt, bátor és rettenthetetlen.
Százból 99 bűnöző
nem mer odaállni az elefánt elé.
Virappan nagyon közel merészkedett az elefántokhoz.
Virappan volt az első Gopinathamból,
aki elefántot lőtt.
Bandát szervezett maga köré.
Bevételre tett szert. Lassacskán ő lett a vezető.
MAHALINGAM VIRAPPAN-BANDA
Helyben kezdtük.
Ahogy növekedtünk,
ömlött a pénz.
De ez elefántok életébe került.
Nem volt lelkifurdalásunk.
Magabiztos volt, pedig az elöltöltőssel
nehéz pontosan célozni.
Nem tudható, hogy pontos lesz-e a lövés.
Ha jó a lövés, leteríti.
Fejre vagy szívre kell célozni.
VIRAPPAN KUSAE MUNISAMY FIA
35 ÉVES, GOPINATHAM, KOLLEGALA TALUK
Gátlástalan bűnöző volt.
Ezernél is több elefántot gyilkolhatott le.
Saját bevallása szerint volt idő, amikor nem maradt
agyaras elefánt az erdőben.
Minddel végzett.
Csak azt kímélte, amelyik még az anyja méhében volt.
Meg kellett állítani. Nem engedhettük, hogy így folytassa.
Akkoriban a vezetők azt mondogatták nekem:
„Singh úr, alakítson egy kétszáz fős csapatot,
és üssenek rajta!”
Csak nevettem rajta. Fogalmuk sem volt a terepről.
Óriási a dzsungel, én mondom.
Mintha tűt keresnénk a szénakazalban. Képtelenség ott bárkit megtalálni.
Akkor mégis mihez kezdjünk? Mi a megoldás?
ELEFÁNT-ORVVADÁSZATTAL GYANÚSÍTOTTAK
„Alakítsunk egy rivális bandát, akik információt gyűjtenek
Virappanról.”
Így elfoghatnánk.
A rivális banda fegyvereket kapott a rendőrségtől.
Miért? Hogy ha szükséges, megölhessék Virappant, aztán jelentik nekünk.
Ez nem bűncselekmény?
Teljes mértékben az. Bűncselekmény.
Kétségtelenül illegális.
De ez esetben
a cél szentesíti az eszközt.
Csak a legvégső esetben gyilkoltunk.
A másik oldalnak pénze van,
a hatóságok támogatják őket, erősek.
A mi egyetlen eszközünk a puskánk.
Virappan mindet megölte.
A tetemeket a Cauvery-folyóba dobták.
Nem maradt semmi nyom.
Viharos idők voltak.
Nagyon viharos idők.
Aki betette a lábát a területre, az halálos csapdába sétált.
Az erdészet folyamatosan kérte
a rendőrség segítségét.
„Ha nem kapunk több segítséget, a helyzet irányíthatatlan lesz.”
De a rendőrség nem tett semmit.
Olyan volt, mintha az MM Hills területe
Virappan magánrezervátuma lenne.
A szantálfa mindig is állami tulajdon volt.
SZANTÁLFAOLAJ-GYÁR
Az erőteljes illat és az értékes olaj
mindig nagyon keresett volt világszerte.
Ebből az értékes fából
nagyon sok volt az MM Hills dzsungelében.
Virappan könnyedén vált
elefántorvvadászból szantálfacsempésszé.
A banda jól ismerte az erdő minden zugát.
Tudták, mely területeken van szantálfa.
Sok falusit küldtek az erdőbe.
Néha száz, esetenként háromszáz embert is.
K M GOVINDAN VIRAPPAN-BANDA
Mindenhol hallani lehetett a zajt.
Megpakoltuk a teherautót.
Mondtam a sofőrnek:
„Akár erdészek, akár rendőrök akarnak leinteni,
lassíts, de ne állj meg,
és ha eléd állnak, hajts át rajtuk a teherautóval!”
„Ha a nyomunkban járnak, majd kitalálunk valamit. Végül is van puskánk.”
Százezer, négy-, öt-, majd hatszázezer:
apránként egyre több szállítmányunk lett.
Új ruhákat vettünk.
Van aki még parfümöt is vett,
hiszen egyre több pénzünk volt.
Ha a Főnök úgy akarja, teherautókat vásárolhatott volna.
Buszokat. Helikoptereket. Nagy vagyont halmozhatott volna fel.
Minél többet csempészett, annál híresebb lett.
Ő lett az „erdő királya”
és a „szantálfacsempészek királya.”
Így nevezték az emberek.
Volt már ilyen Tamilnáduban?
Soha nem történt hasonló.
Tényleg az erdő királya volt.
Mindenféle kasztbeli és hitű emberrel
szót értett. Nem kivételezett.
Minden kasztból voltak bandatagok. Én voltam a legfiatalabb.
ANBURAJ VIRAPPAN-BANDA
Sok ember, sok ennivaló.
Olyan lett, mint egy falu.
Mindenhol emberek voltak.
Fegyveres őrszemek mindenhol.
Ő volt a középpontban.
A falu ügyeit mind elé vitték.
A bíróság helyett
Virappan tett igazságot.
Ha vendége jött,
mindig megkérdezte, evett-e már.
Gyerekkorában néha napokig nem evett.
„Mihez kezdjünk ennyi pénzzel?”
„Adjuk a rászorulóknak!”
„A szegények szegények maradnak, a gazdagok pedig nem adják lejjebb.”
„Elkeserítő.” Ezt szokta mondani.
Az emberek a hegyekben mind
„erdei angyalnak” hívták.
Kezet csókoltak neki. Férfiak és nők jöttek, hogy megölelhessék.
Így pödörte a bajszát.
Pödörte a bajszát, és mosolygott.
Mindig a bajszát pödörte.
Mindig nagy bajuszt viselt.
A nagy falusi földbirtokosoknak mindig
hatalmas bajszuk van.
A tekintély, az erő, a hatalom egyik jelképe.
A bajusz hozzátartozott a személyéhez.
Miért engedelmeskedtek neki?
A fegyvere vagy a szavai miatt?
Azért, mert megbízható volt.
Mindig állta a szavát.
Reményt adott nekem,
hogy egy nap normális életet élhetünk ebben a társadalomban.
Azt mondta: „Kinéztem egy földet Assamban.”
„Bejártam az egészet, és visszajöttem.”
„Ha eladom a maradék szantálfát, félreteszek egy kis pénzt magunknak.”
„Ott elbújhatunk.”
„Ha eladjuk a szantálfát, elköltözünk.”
Hat hónapig vágták ki a szantálfákat.
Gyakorlatilag eltűntek az erdőből.
Minden más fafajta megmaradt.
De szantálfát nem láttam többé.
Az erdészet végre
segítséget kapott a rendőrségtől.
Sok időbe telt az előkészület.
Több mint két hónapba.
Ez volt az egyetlen esélyünk.
„Kövessük a szantálfa nyomát!”
Titokban akarta megtartani az esküvőt.
Nem éreztem rajta, hogy felhőtlenül boldog lenne.
Valami bántotta.
Az esküvői szertartás alatt
lövöldözés tört ki az erdőben.
Amint hazaértünk, rohanva jött valaki a Palar-folyótól, és azt mondta:
„Bátyám, a karnatakai és a tamilnádui rendőrség rajtunk ütött.
Semmit sem tehettünk.”
„Elvitték a fát, és felégették a teherautókat.”
Jól szervezett rajtaütés volt.
A hatóságok 65 tonnányi szantálfát foglaltak le.
A mai napig
ez a legnagyobb szantálfa-lefoglalás a világon.
Virappan üzleti birodalma,
melyet szép lassan felépített, összeomlott.
Csak az övék az erdő? A miénk miért nem lehet?
Ha munkahelyeket teremtettek volna,
akkor is ezt csinálnák?
„Bölcsőt faragnak szantálfából a miniszterelnöknek.”
„Honnan van az a fa?”
„Nekik szabad.”
„De ha az én megélhetésemről van szó, nekem tilos?”
Ezt kérdezgette.
„Öljétek meg az erdészeket és a rendőröket, akik az utamba állnak!”
„Menjek?”
„Csak figyeljétek, hány embert fogok megölni!”
Az erdei bandita és szantálfacsempész, Virappan megtámadott egy rendőrautót,
és megölt négy rendőrt, két másikat pedig súlyosan megsebesített.
Öcsém, jöttek a rendőrök. Sötét este volt.
Nagyon dühös voltam, és minél többet le akartam szedni.
A kocsijuk megpróbált kifarolni, de mi csak lőttünk rájuk…
Minden csupa vér volt. A rendőrök ordítoztak.
TÖMEGEK JÖTTEK, HOGY LÁSSÁK A RENDŐRÖK HOLTTESTÉT.
Amikor hallottam az esetről,
megdöbbentem.
Egy falusi ember annyira felbátorodott,
hogy magára vállalta a rendőrség szerepét.
Korábban nem volt ilyesmi.
KARNATAKAI RENDŐRŐRS
Karnataka vezetése kénytelen volt reagálni.
A TÁMADÁS UTÁN ÚJ STRATÉGIÁRA VAN SZÜKSÉG.
Az állam nagyon gyorsan felállított egy különleges egységet,
hogy elfogják Virappant.
Ez volt az STF.
Elkezdődött a hajtóvadászat.
Huszonöt rendőr ült azon a nagy helikopteren.
Átrepültünk Gopinatham felett.
Alattunk a Cauvery-folyó.
Olyan alacsonyan szálltunk, hogy sok elefánt futásnak eredt.
Futottak a bölények.
Mintha egy angol film lett volna. Mint a Rambo.
Mint egy csatamező.
Az embereknél könnyű géppuska.
Mindenhol homokzsákok.
Nem voltam ideges.
De éreztem, hogy valami komoly dolog fog történni.
„TIGRIS” ASHOK KUMAR KARNATAKAI KÜLÖNLEGES EGYSÉG
Mindenki tudta, hogy kemény vagyok.
Komoly gyilkossági ügyeket derítettem fel Bangalore-ban.
Lelőttem egy hírhedt alvilági gengsztert Bangalore-ban.
Ezzel azt akarom mondani, hogy addigra már hírnevet szereztem a rendőrségen.
A figyelem középpontjában álltam.
Azt gondoltam, gond nélkül elbánok Virappannal.
Arra számítottunk,
hogy az erdő átfésülésekor megtaláljuk,
és lelőjük vagy elkapjuk őt.
Ott volt a bandája. Emberekkel vette körül magát.
Vele volt Muthulakshmi is, és még néhány nő.
Macska-egér játék volt.
Így kezdődött.
A hírek lassan mindenhová elértek.
Két-három napig bujkáltam a rendőrség elől.
Minden házba bementek, és Virappanról kérdezősködtek.
Átvitt a folyón,
és egy hetet a hegyekben töltöttünk.
Ekkor voltam először az erdőben vele.
Két-három napig
az álmaimban is megjelentek az elefántok.
Azt mondtam: „Ha meghalsz, én is veled halok.”
„Ha leugrasz a szikláról, én is készen állok rá.”
Feltűnt egy reménysugár.
Bizakodó voltam.
Azt hittem, úgy egy éven belül elkaphatjuk Virappant.
Darwin szerint a legerősebb éli túl.
De nem voltunk tisztában a művelet nehézségeivel.
Nyáron víz nélkül maradtunk.
Teljesen.
Hajnalban lenyaltuk a harmatcseppeket a fűről.
A tél pedig elképesztően hideg.
A köd pont olyan, mint az eső.
Minket nem a terepre képeztek ki, mint a katonákat.
Bangalore-ból jöttünk.
Nehéz volt nekünk az erdőben.
Sorban jöttek az emberek szerencsét próbálni.
Azt gondolták…
„Ügyetlenek vagytok,
hogy még nem kaptátok el. Majd én megmutatom.”
„Itt maradok egy hétig, és elkapom.”
Jöttek,
letáboroztak,
lecserélték a ruhájukat,
a stílusukat,
és Virappan közelébe sem kerültek.
ELKAPJÁK VALAHA VIRAPPANT?
Két módon lehet elfogni egy bűnözőt.
Lenyomozzuk a tartózkodási helyét, és elkapjuk.
A másik az, ha megadásra kényszerítjük.
Hogyan? Be kell vetni a pszichológiát.
Itt meg kell említenem
Srinivas vezető erdővédelmi tisztet.
P SRINIVAS KARNATAKAI ERDŐVÉDELMI TISZT
Srinivast foglalkoztatta, hogyan lehet az embereket jó útra téríteni.
Hasonlított Gandhira.
Testi fenyítés nélkül akart rájuk hatni.
Meg akarta győzni Virappant, hogy adja fel magát.
Át akarta nevelni.
Miközben mi agresszívan járőröztünk az erdőben,
Srinivas kapcsolatot épített ki a bandatagok rokonaival.
Nyitva állt előttük a főhadiszállása, az otthona Gopinathamban.
Gopinathamban mindenki szerette Srinivast.
A többi tisztviselő követelésekkel állt elő.
Azt mondták, cserébe elkapják Virappant.
De ő más volt.
SELVI ÉS K MUNUSAMY GOPINATHAMI LAKOSOK
Kitakaríttatta és felújíttatta a templomot.
Házakat épített a hajléktalanoknak.
Gyógyszert adott a betegeknek.
A szülő nőket bevitte a kórházba.
Engem is, amikor terhes voltam.
Igazán jó ember volt.
Nem volt jó ember.
Csak tettette.
Tudni akarta, a falusiak miért istenítik Virappant.
Rájött.
„Virappan mindenkivel nagyon kedves.”
„Megoldja a falusiak problémáit.”
„Szóval ha azt teszem, amit Virappan tesz értük…”
„Vajon a falusiak Virappanban vagy Srinivasban bíznak?”
A férjem dühös volt Srinivasra.
P. SRINIVAS - VIRAPPAN
Az emberek elmondták Srinivasnak, amit tudtak.
Srinivas lett a különleges egység vezetője.
BODHAMALAI 35 KM-RE A GOPINATHAMI TÁBORTÓL
Majdnem egy hónapig táboroztunk Bodhamalai lábánál.
Ősz volt.
„Ott senki sem talál ránk.”
„Van elég élelmiszerünk. Nem kell sehova mennünk.”
Az erdő
minden egyes percben
üzent nekünk.
Most is hallom, ahogy hozzám beszél.
A banda úgy ismeri az erdőt, mint a legokosabb állatok.
Még ha épp mást is csinálnak,
érzékelik az erdő mozgását, és hallják a hangokat.
Az erdő elárulja, ha közel az ellenség.
Zajos a nádiposzáta? Látta a rendőröket.
Amint meglátták a rendőröket, egy csapat madár zajongva odaszállt a férjemhez.
Azt üzenték: „Itt a rendőrség, menekülj!”
Nagyon megijedtem.
„Miért jöttél ide? Itt van a rendőrség, fuss!”
Srinivas ebből megtudhatta,
hogy Bodhamalai környékén tanyázik.
Bodhamalai 25 kilométeres körzetét fésülte át
a tamilnádui és a karnatakai rendőrség.
Srinivas nagyon szigorú utasításokat adott a rendőröknek,
„Ha megtaláljátok Virappant, ne öljétek meg!”
„Ne nyissatok rá tüzet!”
Mindenki lelkére kötötte.
„Virappan, gyere elő! Nem lőlek le.”
Hallottam, hogy Srinivas ezt kiáltja a férjemnek.
Feszült pillanat volt.
Gyermeket vártam. Mit tehettem volna?
„Guggolj le, és menj tovább!”
„Menjünk északnak!”
Leereszkedtünk Bodhamalairól.
Akkor a férjem azt mondta nekem: „Menj, és add fel magad!”
„Nem tudok cselekedni, ha mellettem vagy.”
„A rendőrség nem fog bántani, mert terhes vagy.”
Hány hónapos terhes volt?
Nyolc.
Nagyon megrázó volt.
VIRAPPAN ISMÉT KIJÁTSSZA A RENDŐRSÉGET
Srinivas miatt tudott Virappan megszökni.
Ott volt a különleges rendőri egység.
Ő pedig egy erdővédelmi tiszt.
Ő adott utasítást a rendőröknek, hogy ne lőjenek.
Nagyon dühösek voltunk.
Ott helyben lelőhettük volna Virappant.
Sokan így magyarázzák:
„Azt kérte tőlem, hogy ne lőjek, ezért nem tettem.”
Vajon nem a hozzá nem értésüket igazolják ezzel?
Őszintén.
De ugyanakkor
Srinivas rávett úgy húsz bandatagot, hogy adják fel magukat.
Feladták magukat neki.
És mindannyian Srinivas házában szálltak meg Gopinathamban.
Srinivas egy helyiségben aludt 20 bandataggal.
Jó okkal.
Azt akarta, hogy lépjenek kapcsolatba a tíz másik bandataggal.
Hogy elkaphassa Virappant. Ez volt a cél.
Két hónapig kórházban voltam.
A baba tizedik hónapra született.
Anyám házában maradtam,
amíg a gyerek nyolc hónapos lett.
Egy nap
Srinivas rendőrtiszt megjelent a házunknál. Láttam a távolból.
Pont úgy fogta a puskát, ahogy a férjem szokta.
Mögötte pedig az embereink jöttek egy sorban.
Pont, ahogy a férjem mögött szoktak lépdelni.
Később, mikor visszagondoltam erre, szomorú lettem.
Nagyon szerettem volna a férjemmel lenni.
Nem tudok nélküle élni.
Muszáj volt látnom őt.
Olyan erősen kötődtem hozzá,
szinte a rabja lettem.
Üzent nekem,
hogy hagyjam a kicsit a szüleimnél, és menjek hozzá az erdőbe.
Átöleltem és megcsókoltam a picit.
Könnyekkel a szememben.
Megkértem anyámat, hogy gondoskodjon a gyermekemről egy darabig.
„Elmegyek hozzá.”
A rendőrség nem keresett.
Féltek, hogy a férjem lelövi őket.
Reggelig nem kerestek.
Muthulakshmi az erdőbe szökött,
és ez csak további elégedetlenséget szült
a már amúgy is feszült légkörű különleges egységnél.
Az egység tisztjei nem nézték jó szemmel Srinivas egyes tetteit.
Nem értettek egyet a megbocsátás filozófiájával.
Ez egyfajta megosztottságot idézett elő.
Még így is egyedül Srinivas ért el némi eredményt.
A többiek nem kaptak el senkit.
Egy ember sem adta fel magát nekik.
A karnatakai rendőrség frusztrált volt emiatt.
Hogy ezt ellensúlyozzák, pletykákat terjesztettek Srinivasról.
Mari volt Virappan legkedvesebb lánytestvére.
Srinivas befogadta őt,
és munkát adott neki nővérként.
Mari teljesen megbízott Srinivasban.
Beültette Mariyammát este hat-hét körül a dzsipjébe.
A falusiak és a rendőrség is láthatta.
Elkezdtek róluk pletykálni.
A rendőrök is róluk beszélgettek.
„Srinivasnak viszonya van Mariyammával.”
Pletykák keringtek a faluban.
Azt mondogatták, hogy Mari a tiszt szeretője lehet.
De én nem gondoltam, hogy Srinivas képes erre.
Tiszteletreméltó és becsületes.
AMMASI VALLÁSI TANÍTÓ
Rosszindulatú emberek kezdhették terjeszteni.
Kannadában ezt úgy mondjuk: „gaalimath”.
Terjedt. Mindenhol.
Szóval,
X elmondta Y-nak, Y Z-nek, Z pedig A-nak.
A pedig B-nek, C-nek, D-nek és így tovább.
Hatványozottan terjedt a hír.
- Virappanhoz is elért. - Egész biztosan.
Így van.
Írt is egy levelet Mariyammának.
„Az egész világ ismeri a Virappan nevet.”
„Világhírű vagyok.”
„Én vagyok az erdő ura, a dzsungel törvénye.”
„Te meg erre mit csinálsz a faluban?”
„Az ellenségemmel, Srinivasszal van viszonyod.”
„Ha tényleg a testvérem vagy,
önts rá forró olajat! Öld meg!”
„Ha a testvérem vagy, megteszed. Ha nem, ne kerülj a szemem elé többet!”
A rendőrség is kikérdezte Marit, hogy tartja-e a kapcsolatot
a testvérével.
„Ha nem beszélsz, elektrosokkot kapsz.”
Megfenyegették.
Nagyon megijedt.
Minden reményét elvesztette.
Egy fiú azzal jött hozzám, hogy Mariyamma mérget vett be.
„De hisz épp az előbb beszéltem vele!”
„Tényleg mérget vett be!”
Az út túloldalán volt egy kút.
Ott volt, a kútnak támaszkodva.
Könnyek csillogtak a szemében.
Odasiettem hozzá.
„Kinek tetted ezt?”
„Miért tetted?” Mire ő csak sírt.
Bevitték a kórházba, de nem élte túl.
Visszahozták a holttestét. Megjelent a tiszt.
Többen felajánlották, hogy segítenek vinni a holttestet.
„Ne gyertek a közelembe!”
„Egyedül viszem el őt a temetőbe.”
Tisztán emlékszem, hogy sírt a tiszt a sírnál.
Mintha rokona lett volna.
Az újságok két nappal később írtak a haláláról.
Virappan aznap nem evett semmit.
Csak ült egyedül, és sírt.
Srinivast okolta a testvére haláláért.
A kollégák az erdészeti hivatalnál
folyton azt szajkózták,
hogy veszélyben van az élete.
„Hagyd Virappan ügyét a rendőrségre!”
„A végzet közeledtével elhagy a józan ész.”
Szóval mit csinált? Volt egy terve.
„Uram, adjon 15 napot nekem!”
Mi az a 15 nap?
Arjunant várta.
ARJUNAN VIRAPPAN TESTVÉRE
Srinivas azt akarta,
hogy Arjunan meggyőzze a bátyját,
hogy jó útra térjen.
Arjunant meggyőzte.
„Kérlek, add fel magad! Miattad nem élhetünk békében.”
„Látod, Mari is meghalt.”
„Az egész családot érinti.”
„Feladhatnád magad, és jobbra fordulna az életed.”
A férjem azt mondta:
„Rendben, feladom magam.”
„Menj el a tisztért, és hozd őt ide egyedül!”
Srinivas hat kilométert gyalogolt Gopinathamból.
Arjunan és az erdővédelmi tiszt lelkesen lépdeltek előttünk.
Srinivas ekkor megcsúszott, és elesett.
Mondtam neki, hogy ez rossz előjel.
„Egy nap úgyis meghalunk. Gyerünk!”
Mit mondhattam volna?
Mentem vele tovább.
T B PERUMAL GOPINATHAMI LAKOS
Egy vizes részre értünk.
Bokáig ért a víz, és át kellett gázolnunk rajta.
Srinivas feltette a lábát egy fa gyökerére.
Meg akarta mosni, mert koszos lett.
Három lövés.
Lőttem, és az összerogyott.
A nyomorék azt hitte, megadom magam, azok után, amit tett velem.
Hogy a fenébe adhatnám meg magam egy ilyen rohadéknak?
Olyan régóta várok erre.
Levágtam a karját.
Hős akartál lenni? Érdemrendet akartál?
Ezért csináltad az egészet?
Miatta halt meg a testvérem.
Leöntöttem benzinnel,
és felgyújtottam.
De nem csillapult a dühöm.
Levágtam a fejét.
Megtartottam a fejét emlékbe.
Vannak olyan emberek…
akiket nem lehet megváltoztatni. Lehetetlen.
Bármilyen lehetőséget adunk nekik,
az ilyenek nem változnak.
Szörnyű érzés.
„Számítottunk rá. Nem hallgatott ránk.”
„Sejtettük, de nem hallgatott ránk.”
Az ember a fejét veri a falba, és ezt mondogatja.
A tábornál rakták le a holttestét.
A nők megérintették a lábát, és sírtak.
Azt gondoltuk, meghalt egy jó ember.
A pusztítás a cél? Miért nem a teremtés?
Miért kellett őt megölni?
Aki tette, nem volt bátor. Akárki volt az.
Lefejezték.
Az arca volt a legszebb.
A szeme, a mosolya.
Igazi szépség.
Mi marad, ha elvész a szépség?
Virappan úgy érezhette, sérelem érte,
de miért tesz ilyen rosszat válaszul?
Hogy miért? Úgy mondják: szemet szemért.
Azt akarja mondani ezzel, hogy elszabadult a pokol?
Nem lehetett volna megállítani ezt?
A feliratot fordította: Bóta Judit