Veerappan bi često znao reći: „Ovdje sam od djetinjstva.
Ove me šume nikad neće izdati.
Mogu zauvijek živjeti ovdje.
Poznajem svako stablo, svaki kamen, svaku pticu i sve njihove pretke!”
ČLAN VEERAPPANOVE BANDE
Osjećao je duhovnu povezanost sa šumom.
Šuma mu je bila dom dobrih 30 godina.
Osjećao se ugodno.
No to nije bio njegov izbor.
Na to su ga natjerale okolnosti.
„Vratit ću se u svoje selo,
i živjeti među svojim narodom do kraja života.”
Dok sam bio s njim, stalno je govorio kako jako to želi.
Čak je molio i vladu:
„Dopustite da živim u selu nakon što odslužim kaznu,
bar posljednjih pet godina svojeg života.”
Hoće li vlada prihvatiti naše uvjete predaje?
Promatrat ću odavde.
TRAVANJ 1998.
Na sve se načine nastojao vratiti u svoju zemlju.
Sigurno bi se predao i ne bi oteo Rajkumara.
Da se to dogodilo, njegova priča završila bi drukčije.
Ovako je prepuna tajni i izdaja. Tako ja gledam na to.
LOV NA VEERAPPANA
ČETVRTO POGLAVLJE: IZLAZ
Nakon puštanja Rajkumara,
inspektor iz tamilnaduovske JPZ došao je u moju kuću.
Rekao je: „Sve si skrivala od mene.”
Rekla sam: „Što sam skrivala?”
Odmah je rekao: „Posjetila si supruga, a nisi nam rekla.”
Što sam im mogla reći?
„Da sam vam rekla, ne biste dopustili da ga vidim. Zato sam šutjela.”
VEERAPPANOVA SUPRUGA
Nisam mogla nikamo ići bez znanja policije.
Nikoga nisam poznavala. Nisam ni sa kim mogla razgovarati.
Nisam smjela razgovarati ni s vlastitom obitelji.
Moj je suprug bio u šumi, a ja sam bila posve sama.
Tad mi je poslao kasetu
i odlučio da želi vidjeti mene i kćeri.
Govori ti tvoj dragi suprug.
Jedva čekam vidjeti kćer.
I tebe žarko želim vidjeti.
Dok snimam, sve mi se više govori
jer mi jako nedostaješ.
Teško je.
Što mogu učiniti?
„Ako budem uspjela izaći bez znanja policije,
javit ću ti.”
To sam mu rekla.
Što se zatim dogodilo?
Zatim su me premjestili u Coimbatore.
U 23 h odveli su me u dvokatnicu.
„Ovdje žive majka i kći.
Ne smiju doznati tko si.
Reci da ti je suprug u Dubaiju.
Predstavi se drukčije. Nemoj reći da se zoveš Muthulakshmi.”
Kći Priya polako se sprijateljila sa mnom.
Nisu mi dopuštale da sama boravim na katu.
Htjele su da siđem i budem s njima.
Sprijateljila se s mojim kćerima.
Stalno me ispitivala o mojem mužu.
Više nisam mogla tajiti.
Pitala sam je: „Ako ti kažem, obećavaš da nikomu nećeš reći?”
Rekla je: „Neću, reci mi istinu.”
„Ja sam Veerappanova žena”, rekla sam joj.
Počela je govoriti o tome koliko joj se on sviđa.
Zatim je rekla:
„Molim te, dopusti da ga upoznam.”
Ta djevojka u Coimbatoreu
bila je razgovorljiva i talentirana.
Bila je hrabra i mogla se nositi s okolnostima.
Bila mi je doušnica.
TAMILNADUOVSKA JPZ
Bio sam ondje pet godina.
Znao je govoriti na tamilskom:
„Ako poginem, ti križanci ne smiju naći moje tijelo.
Neka se umore tražeći me.”
Veoma ga je teško uhvatiti u šumi.
Imali smo helikoptere, termalne snimke,
svu moguću tehnologiju.
Bez uspjeha.
Nismo znali gdje je, nismo znali što radimo.
Većinu vremena tražite Veerappana na mjestima gdje ga nema.
Ali tragali smo misleći da je ondje.
Sve je bilo uzaludno.
Rekao sam: „Nešto propuštamo.
Ovo nije pravi način.”
Uhvatiti ga u šumi,
to je nemoguće.
„Moramo ga namamiti iz šume.”
Imali smo informaciju
da Veerappan očajnički traži suprugu
i želi vidjeti kćeri.
Nije još vidio svoju drugu kćer.
Ova je djevojka dobila tajno ime „Djevojka iz Coimbatorea”.
Već smo joj rekli što da kaže Muthulakshmi.
„Možemo se naći s njim u našoj kući
u Kothagiriju.
To je savršeno mjesto za sastanak.”
Moje kćeri, Priya i ja otišle smo onamo.
Napravile su lepinje i umak od piletine.
Rekla je: „Nitko neće doznati
ako tvoj muž dođe ovamo.”
Rekla sam: „Dogovorit ću nešto.”
Veerappan je po planu otišao u Kothagiri.
U šumi su bili snajperisti.
Postavili smo eksploziv duž koliba.
Sve je bilo spremno.
Priya je htjela doznati određene stvari
i stalno me ispitivala.
Često me vodila u šumu.
Kad sam razmislila o svemu što je učinila,
sinulo mi je.
„Nešto nije u redu.
Ne smijem ovdje ostati.
Moram otići.”
Muthulakshmi je shvatila da se nešto sprema.
Veerappan je došao na 20 km od točke susreta,
a onda se vratio.
Da je Veerappan došao na plantažu čaja, ustrijelili bi ga.
Je li bilo opravdano miješati obitelj u to?
Obitelj je bila na sigurnom.
Nismo ih iskoristili da dođemo do Veerappana.
Htjeli su se naći.
Mi smo samo ugovorili sastanak s tajnom namjerom.
Na meni je da ga uhvatim.
Spoznali smo da Veerappana možemo izvući iz šume.
To je bila posve nova JPZ
kakvu još nisam vidio.
Vrlo žestoka.
Taktički orijentirana.
Već je bila potrošena gomila javnog novca.
Previše je policajaca poginulo.
Još ih je mnogo…
ISTRAŽIVAČKI NOVINAR
…i dalje tragalo za jednim čovjekom.
Dovedi ga…
Bez mikrofona, hvala…
Gospodine, neke novosti?
-Ništa za… -Gospodine?
-Gospodine, koliko… -Ne, ne možemo…
Gospodine, koliko dana…
-Nemamo detalja… -Veerappan.
Koliko dana, gospodine?
Ne smijemo otkriti detalje.
To su stvari od taktičkog interesa.
Nećemo otkriti…
Kad je g. Vijay Kumar došao na mjesto zapovjednika JPZ-a,
bio je najbolji od najboljih vojnika.
Bio je u Odjelu posebne zaštite
koji je štitio premijera.
Skroman i nerazmetljiv.
KARNATAŠKA JPZ
Bio je profesionalac.
Kad je Kumar postao zapovjednik,
vlada je omogućila bolju socijalnu skrb.
Imali su medicinske kampove.
Šteta koju je JPZ napravila u prošlosti čineći zločine po selima
drastično se smanjila.
Seljane više nisu pritvarali.
Postavili smo mnogo doušnika po selima
i tajili njihov identitet.
G. Kumar je planirao operacije na temelju mojih informacija.
Strategija je bila uvući se u bandu
i izvući ga iz šume.
Doznali smo za troje ili četvero iz raznih sela
koji su kontaktirali s Veerappanom.
Tražim da ne otkrijete moj identitet
ili prikažete moje lice jer je to informacija
koju su dvije države dugo čuvale u tajnosti.
Kako da sve otvoreno iznesem u javnost?
LOKALNI TRGOVAC
Bio sam trgovac na granici Tamil Nadua i Karnatake.
Nitko iz moje obitelji nije znao da sam upoznao kralja šume Veerappana.
Oprezno sam djelovao već tri mjeseca.
Nosio sam im mlijeko u prahu, jabuke, grožđe,
datulje, slatkiše, što su god htjeli, nekih četiri, pet puta.
Platili su mi.
To je sve.
Nismo imali drugi odnos.
Ali znao sam da nešto nije u redu.
Banda je uz pomoć nekoliko seljana dobivala hranu i ostale stvari.
Poslije sam doznao
da ih je uhvatila tamilnaduovska policija.
Osjećao sam da se policija približava.
Imao sam jednogodišnju kćer.
Kad bih je pogledao, tresao bih se zbog panike.
Ako me uhvati karnataška policija, ubit će me.
No živjet ću ako me uhvati tamilnaduovska.
Možda me zatvore na pet, deset godina.
Bila su to užasna vremena.
Odlučio sam reći istinu da ne upadnem u veće probleme.
Tad sam prvi put osobno vidio policijskog načelnika g. Vijaya Kumara.
„Pogriješio sam.
Sreo sam se s Veerappanom.”
G. Kumar je rekao da ostanem miran i nastavim raditi kao i dosad.
„Nitko ti ništa neće.
Ovdje sam ja glavni.
Ja sam vođa JPZ-a u obje države.”
JEDINICA ZA POSEBNE ZADATKE
„Učini što ti kaže.
Nećemo te više ometati.
Želimo doznati što želi
i što možemo učiniti da to omogućimo.”
Rekao mi je da budem hrabar i odem u šumu.
Kralj šume Veerappan sjedio je preko puta mene.
Češljao je svoje brkove.
Imao je lice lava i sklopljene ruke.
„Trebamo važnu osobu.
Kolathura Manija.
Moraš se naći s njim i dovesti ga ovamo. To je nužno za moje ciljeve.”
Brate, ovdje Veerappan.
Moramo se naći čim prije.
Moramo mnogo toga raspraviti.
Samo nas je tri. Nemamo dovoljno ljudstva.
Policija pomno nadzire ovo mjesto.
Jedva te čekam vidjeti i raspraviti neke stvari s tobom.
Hvala, brate. Vidimo se.
Otišao sam doznati o čemu je riječ. Morao sam.
TAMILSKI DRŽAVNIK
Sviđao mi se Veerappan.
Kad smo Mani i ja otišli onamo, Veerappan ga je čvrsto zagrlio.
Nisu otvoreno rekli, ali nisu se više mogli opirati uhićenju.
Rekli su: „Stalno nas love,
a mi stalno bježimo. Policija je kamo god odemo.”
Vid mu se pogoršao.
Mislio je da je to zbog boje za kosu koju je koristio.
Htio je operirati oko.
Rekao sam mu da je nemoguće ovamo dovesti liječnike
i da mora izaći.
Nije znao mnogo o medicinskim zahvatima.
Rekao je: „Zašto ne? Samo treba maknuti nešto iz očiju.”
Tad mi je rekao da želi ići u Elam.
Rekao sam: „To je teško.
Ne možeš lako izaći. Policija je posvuda.”
Rekao sam to kako bih ga smirio.
Prestao je o tome govoriti.
Nazvao me poslije nekoliko dana.
„Brate, molim te, učini nešto.”
Jesu li ostali znali za taj plan?
Ne znam, moglo se pročuti.
Odmah sam tu informaciju javio policiji.
Osjećao sam se kao kameleon koji je zapeo između te dvije grupe.
Rekao sam Kumaru: „Veerappan ima meko srce.
Nemojte ga greškom ubiti.”
Rekao je: „To je njegov talent.
Sve rješava pokazivanjem
mekog srca ljudima koje upozna.”
Rekli su da ga ne podcijenim zbog njegovog nježnog stava.
Drhtavim sam glasom rekao: „Gospodine, bojim se.”
„Nemaš se čega bojati. Sve ide svojim tijekom.
Ne brini se. Približavamo se.”
On nije imao mana.
Nikad nije pio.
Nije bio ni ženskar.
Bio je pobožan i vjerovao je u astrologiju.
Slijedio je svoje instinkte.
Vidio je mnogo krvi u životu.
Nije bio kukavica i ničega se nije bojao.
Da je ostao u šumi, bio bi nepobjediv.
Strategija je shvatiti slabosti osobe.
Imao je mrenu, nije mogao hodati po noći.
To ga je najviše mučilo.
Osim toga, htio je nabaviti još oružja.
Tražio je kontakt za to.
Ovo je početak kraja.
Posrednik bi došao kod mene za dva, tri dana.
Jedna od najvažnijih informacija koju mi je rekao
bila je o trgovcu oružjem
koji je trebao Veerappanu određenog dana prodati oružje.
Presreli smo trgovca oružjem.
Preobratili smo ga na svoju stranu.
Rekli smo mu da Veerappanu preda oružje
preko posrednika kao što je bilo i planirano,
ali neka kaže da su oružje dali šrilankanski Tamilski tigrovi
i osoba pod imenom Mugilan.
Tko je Mugilan?
JPZ je poduzeo najradikalniji potez dosad
jer je izmislio osobu
koja će komunicirati s Veerappanom.
Mugilan će biti savršena osoba za sve Veerappanove potrebe i želje.
I Veerappanova jedina šansa da spasi vlastitu kožu.
Ja sam glumio Mugilana.
Zašto bi vjerovao nekome koga ne zna?
Nije ga upoznao.
Takav je moj prokleti posao.
Mugilan ima kontakte među Tamilima na Šri Lanci,
osobito s Tamilskim tigrovima.
Trgovac je rekao Veerappanu da sam moćan.
Da mogu organizirati sastanak s Prabhakaranom.
„I riješiti probleme s vidom.”
Tražio je da Veerappan kontaktira Mugilana.
Zatim je trgovac oružjem uhićen zbog prekršaja i kažnjen.
Tri, četiri mjeseca kontaktirao sam s njim.
Bavio sam se logistikom, dostavom oružja i ostaloga.
Oružje je imalo oznaku Tamilskih tigrova.
Kao i meci i ostalo.
Bilo mu je drago što je dobivao oružje od tako nekoga.
I popravljali smo mu oružje.
Bio je uvjeren da sam zaista predstavnik Tamilskih tigrova.
Zatim je spomenuo plan da ode u Šri Lanku.
Htio je operirati oko.
Ponudio sam mu priliku da upozna vođu Tamilskih tigrova
kojemu se već dugo divio.
I Prabhakaran je osnovao organizaciju s 12 članova.
Narasli su i postali Tamilski tigrovi.
Sada vladaju dijelom Šri Lanke.
Tome trebamo težiti.
Naš će trud biti nagrađen.
Zavarali ste Veerappana?
To je bio jedini način.
On je nas zavaravao 20 godina.
Odlučili smo otići odavde.
Stvari su išle u tom smjeru.
Mislio je da nam nitko ništa neće moći ako odemo na Šri Lanku.
Moći ćemo živjeti kao obitelj. Prabhakaran će se pobrinuti za nas.
Vijesti su došle do Prabhakarana
i on je odgovorio?
Tako mi je rekao muž.
Prabhakaran je rekao o mom mužu:
„Mora biti na sigurnom. Patio je sve ove godine.
Nećemo ga koristiti za svoje bitke.
Ako dođe, pustit ćemo ga da se odmori.
Neka bude u drugom gradu skupa sa svojom obitelji.”
Tako je čuo moj muž.
Nisam ga vidio tako sretnog u šest, sedam puta
koliko sam ga sreo.
Imao je svoje poznate brkove. Nosio je zelenu košulju i hlače.
Zagrlio me i poljubio u desni obraz.
Uzdahnuo je i rekao:
„Pomogao si okončati našu borbu.
Nijedan moj plan još nije propao.
Ali odsad moraš biti jako oprezan.
Moraš biti siguran da nitko izvana ne dozna za ovo.
Razumiješ li?”
Rekao sam: „U redu.”
Oči su mi se napunile suzama, a da to nisam ni primijetio.
U srcu sam se nadao da mu se ništa neće dogoditi.
Rekao je: „Brate, posljednjih nekoliko dana
u snu me božica Kali upozoravala na nešto.
Ponekad u srcu osjećam strah.
Ništa ne razumijem.”
Rekao sam mu: „Brate, budi oprezan.
Ako se dogodi nešto loše, nitko tu ne može ništa.”
Ovako je govorio:
„Ionako ću jednog dana umrijeti,
ali ne želim da me ubije policija.”
To je bilo posljednje što se dogodilo u noći 13. listopada.
Jeste li bili u iskušenju reći mu istinu?
Jesam. Dvaput sam to pomislio.
Tajna je između dvije osobe.
Ako se umiješa treća osoba, doznat će se.
Vijay Kumar i ja bili smo diskretni.
Osigurali smo da ostane tajna.
Tjedan dana prije
činilo se da nema opasnosti, sad se može prijeći.
„Jesi li slobodan idući tjedan da te odvedemo?”
Rekao je: „Osamnaestog listopada je u redu.”
Negdje duboko u džunglama u Dharmapuriju u Tamil Naduu,
odvijat će se cijeli niz događaja.
Policijski kombi maskiran u vozilo hitne pomoći
tiho je čekao na udaljenoj cesti.
Veerappan i trojica njegovih suradnika mirno su ušli u kombi.
U kabini smo imali fotografiju božice.
Usred čela
bila je skupa tajvanska kamera.
Kamera je bila visoke osjetljivosti i vidio sam
položaje članova bande u kabini.
On je bio samouvjeren, lice mu nije odavalo paniku,
sumnju ili dvojbu.
Vijay Kumar i ja bili smo 90 % sigurni da će ići glavnom cestom.
Vozilo ide prema nama.
Ako je upaljena rotirka,
znači da su naoružani.
Bilo je napeto jer nismo mogli znati što će se dogoditi.
Imali smo tri tima komandosa snajperista.
Spremni da otvore paljbu.
Zauzeli smo položaje.
Promatrao sam Veerappanove pokrete.
Bio je posve smiren jer ide na Šri Lanku,
upoznat će vođu, operirat će oči.
Približavao se kamion sa šećernom trskom
i naš je čovjek stao.
Veerappan je izvirio da vidi zašto je vozilo stalo.
Kad je vidio kamion u suprotnom smjeru,
nije se uzrujao.
Nije se iznenadio.
„Tu je neki kamion, čekamo da se promet raščisti.”
Iskoristili smo prednost i uključili svjetlo u stražnjoj kabini.
Puni snop svjetla.
U kabini je blještalo.
Banda je shvatila da su uhvaćeni.
Vidio sam na njegovom licu pogled koji govori „izdao si me”.
Ali bio sam smiren.
Barem je operacija završila.
Sanjala sam.
Moj suprug i njegovi ljudi
izlazili su iz šume Neruppur.
Bilo je mnogo policije
i uočili su bandu.
Mislila sam: „Policija je ovdje, a oni to još nisu shvatili.”
Zatim je policija otvorila paljbu.
U snu sam glasno zavrištala.
Počela sam plakati.
Inače nemam takve snove.
Ali ovaj sam put sanjala da su ih ubili.
Prvi je metak pogodio Veerappana u glavu.
Odmah je pao.
Otvorili su stražnja vrata
i vidjeli da sva četvorica leže u lokvi krvi.
Svjedočili su doista jezivom ubojstvu.
Možda je ovo bilo jedino što Veerappan nikad ne bi očekivao.
Umro je bez borbe.
HITNA POMOĆ
Na TV-u sam vidjela četiri tijela
kako leže u bolnici prekrivena crnim plahtama.
ŽRTVA - G. VEERAPPAN
Sjedila sam i gledala vijesti.
Kad sam pobliže pogledala, prepoznala sam suprugovo lice.
„Odrezali su mu brkove.”
Nisam znala što učiniti ili kako doći onamo.
Bila sam sama.
Ljudi su odasvud masovno dolazili u bolnicu.
Idem vidjeti.
-Što? -Veerappana.
-Ono što mu se dogodilo? -Da.
-Ono što su mu učinili? -Idemo vidjeti Veerappana.
-Ustrijelili su ga. -Ne znamo što se dogodilo.
Nismo ga još vidjeli,
pa ga želimo vidjeti.
Došli smo u 23 h i još čekamo da ga vidimo.
Ondje je bilo mnogo pripadnika JPZ-a.
Skakali su s oružjem i dizali Vijaya Kumara u zrak.
Naljutila sam se kad sam vidjela da policija to radi.
Ne znam što sam rekla, ali nešto sam bijesno rekla.
Muthulakshmi je sama sjedila u vozilu.
Rekla je: „Ne daju mi da ga odvedem kući.
Rekli su da će ga odmah kremirati.”
Slagali su gume i cjepanice.
Rekao sam: „Zašto si tu? Završilo je čim si ga ubio.
Hoće li ga sahraniti ili kremirati, danas ili sutra,
neka odlučuje obitelj.
Ne miješaj se.”
Čekamo njegovog brata i kćeri.
Odlučit će o sprovodu kada dođu.
Kako ste se osjećali gledajući Veerappanovo tijelo?
Bilo mi je svejedno.
Ne govorim to iz bijesa ili mržnje.
Osjećao sam da će biti olakšanje
što je umro.
Ljudi su mnogo propatili.
Tuga koju su osjetili ljudi blizu granice u šumi bila je neizmjerna.
Doimalo se kao velika bitka koja je završila.
Bio sam sretan jer je došao kraj
okrutnom čovjeku nalik životinji
koji je bio prokletstvo za ljude.
Ali čak i laiku
način na koji je bio ubijen
pobuđuje određene sumnje.
Mnogo je pitanja o Operaciji Čahura.
Zašto mediji nisu smjeli vidjeti kola hitne pomoći?
Zašto su kola imala mnogo rupa od metaka,
a Veerappan izravne ozljede od metaka
blizu glave i vrata?
Kao da je ubijen iz blizine.
Zašto su prikazivali Veerappanovo tijelo samo od vrata naviše?
Država je sigurno nešto izvela da izgleda kao da su ga ubili
i onda su preuzeli zasluge.
To je velika laž.
Obrijali su suprugove brkove.
On bi radije umro, nego ih obrijao.
Nikad ne bi pristao na takvo što.
Sve je to bilo namješteno.
Netko tko je bio ondje
i 12 godina riskirao život kako bi uhvatio Veerappana,
kaže da se to dogodilo.
Smatrate li da je to istina?
Ni u milijun godina.
PREMIJERKA TAMIL NADUA
Radio sam u JPZ-u od 1999. do 2004.
Neki me novinari pitaju:
„U medijima se govori da ste otrovali Veerappana,
a zatim ga iznijeli.”
Bilo je mnogo inačica.
„Odgovorite na tri pitanja.
Prvo, je li Veerappan mrtav?”
Svi su rekli: „Da, jest.”
„Vjerujete u to?” „Da.”
„Veerappana je ubio JPZ.
Ima li u to sumnji?”
„Nema sumnji. JPZ je ubio Veerappana.
U praznine napišite bilo kakvu priču. Ne smeta mi.
Neću je ni braniti ni potvrditi.
Napišite što god želite.”
ZA VAŠE SUTRA, ŽRTVOVALI SMO SVOJE DANAS
Želim reći da je JPZ dobio zadatak za izvršiti.
Izvršili su ga.
I tu je kraj.
TAMILNADUOVSKA POLICIJA
U džungli sam proveo sedam godina.
Karuppasamy, Navas,
i mnogi drugi policajci proveli su barem po 15 godina.
Pali!
Bila je to psihička patnja.
Produljeni rad za JPZ ostavio bi traga na svakoj obitelji.
Članovi moje obitelj, svi mi skupa…
Istrpjeli smo to.
Radili smo po cijenu života.
Mnogi su policajci znali da će poginuti.
No, pojavile su se optužbe protiv policije.
Konačno su ispitali g. Shankara Bidarija.
Rekao je:
„Za sve dobro na zadatku,
zaslužan je moj tim.
Ako pronađete greške,
i smatrate da je bilo manjkavosti, preuzimam odgovornost.”
To su riječi pravog vođe.
SUD OSLOBAĐA BIDARIJA
Na kraju komisija nije mogla ništa.
Ubijen je 2004.
Svih ovih godina
nije se ponovio takav zločin u tom području.
Znači da je policija riješila problem.
Da.
Veerappan je možda mrtav.
No razlog zašto je postojao,
ti socijalni problemi, je li se ikad o njima raspravljalo?
Kršenja prava od strane vladinih snaga
zakopana su duboko u ovim šumama.
Životi uništeni u Veerappanovo ime.
Toliko smrti, mučenja,
uništenih i zakopanih života, poput istine u ovom slučaju.
Iako je šuma katkad lijepa,
ponekad u glavi začujem urlik.
Nečiji vrisak neposredno prije nego što će ga ubiti.
Čujem takvo zapomaganje.
Ljudi su u Veerappanu vidjeli heroja i vođu.
To je gorka i tužna istina.
Ako građanin smatra da je zločinac
kojeg država traži zapravo heroj,
to pokazuje da se vlada loše ponijela u ovoj situaciji.
Svijet me upoznao
kao Muthulakshmi, Veerappanovu suprugu.
Nakon poteškoća s kojima sam se suočila,
konačno sam se vratila na rodno tlo
vjerujući vama ljudima.
Mislite na mene kao na svoju kćer i budite uz mene.
Mislimo da je moj suprug
izazvao policiju i suočio se s njima
i živio neustrašivim životom.
Poštujemo njegovu hrabrost.
Što je po vama hrabrost?
Hrabrost je kad si neustrašiv.
Koliko god problemi bili veliki,
treba se suočiti s njima i živjeti.
Treba marljivo raditi i ići prema naprijed.
Kad dođe neprijatelj, treba se boriti i pobijediti.
Po meni, ubojstvo nije hrabrost.
U redu.
„Moja je supruga ratnica.”
Kad dođeš sljedeći put, reći ću ti uživo.
Dogodila se nepravda i tu nitko ništa ne može.
Oni na pozicijama moći imaju svoje zakone.
Kao i ja.
Samo bogovi neba i šumska božanstva
znaju cijelu istinu o meni.
Kad je poginuo, 2004., Veerappan je imao 52 godine.
Veerappan i njegova banda traženi su zbog ubojstva više od 120 osoba,
uključujući 44 policajca.
Veerappan i njegova banda ubili su više od 1000 slonova
i naveliko krijumčarili sandalovinu.
Procijenjena vrijednost opljačkane šumske sirovine
je oko milijardu rupija, odnosno 22 milijuna dolara.
Od osnivanja JPZ-a,
države Tamil Nadu i Karnataka poslali su oko 5000 policajaca
i potrošili 2,2 milijarde rupija ili 50 milijuna dolara.
Prijevod titlova: Željka Ljubičić Berić