Virappan gyakran mondogatta: "Itt élek gyerekkorom óta."
"Az erdő sosem árul el engem."
"Itt fogom kilehelni a lelkem."
"Ismerek minden egyes fát, követ, madarat és az őseiket is."
VIRAPPAN-BANDATAG
Lelki kapcsolatban állt az erdővel.
Harminc éven át ez volt az otthona.
Kényelemben élt itt.
De ez nem az ő döntése volt.
Így alakult.
"Visszatérek a falumba,
hogy az enyéimmel legyek, míg meg nem halok."
Amíg vele voltam, mindig ezt a vágyát említette.
A kormánytól is azt kérte:
"Hadd éljek a faluban, ha letöltöttem a büntetésem,
legalább életem utolsó öt évében!"
Vajon elfogadja a kormány a megadás feltételeit?
Majd meglátjuk.
1998 ÁPRILISA
Mindent megtett, hogy visszatérhessen a szülőhelyére.
Egész biztosan megadta volna magát, és nem rabolta volna el Rajkumart.
Másképp végződött volna a történet.
Ehelyett tele van rejtéllyel és árulással.
HAJSZA VIRAPPAN UTÁN
NEGYEDIK FEJEZET: A KIVEZETŐ ÚT
Rajkumar szabadon engedése után
felkeresett egy tamilnádui különleges ügynök.
Azt mondta: "Mindent eltitkoltál."
Erre én: "Mit titkoltam el, uram?"
Ő meg: "Meglátogattad a férjedet, és nem szóltál róla nekünk."
Mit mondhattam volna nekik?
"Ha elárulom, nem engedtek volna hozzá. Ezért nem szóltam róla."
VIRAPPAN FELESÉGE
Sehova nem mehettem a rendőrség tudta nélkül.
Nem ismertem senkit. Senkivel nem beszélhettem.
Abban a helyzetben még a családtagjaimmal sem beszélhettem.
A férjem az erdőben volt, én pedig egyedül.
Ekkor küldött egy kazettát, amin megüzente,
hogy találkozni akar velem és a lányaival.
Itt a szerető férjed beszél.
Alig várom, hogy találkozzak a lányommal.
Nagyon szeretnélek látni benneteket.
Most, hogy elindítottam a felvételt, annyi mindent szeretnék elmondani.
Nagyon hiányoztok nekem.
Olyan nehéz!
Mit tehetnék?
"Ha sikerül megszerveznem, hogy a rendőrség ne tudja meg,
megüzenem neked."
Ezt mondtam neki.
Mi történt ezután?
Ezután átvittek Kojambuttúrba.
Este 11-kor elvittek egy kétszintes épületbe.
"Itt lakik egy anya a lányával."
"Nem tudhatják meg, ki vagy."
"Mondd, hogy a férjed Dubajban van!"
"Álnéven mutatkozz be nekik! Ne áruld el, hogy te vagy Muthulakshmi!"
Lassan összebarátkoztam Priyával, a lánnyal.
Soha nem hagyták, hogy egyedül legyek.
Mindig áthívtak magukhoz.
És a lányaimmal is nagyon jól kijött.
A férjemről kérdezősködött.
Egy idő után nem tudtam tovább titkolózni.
Megkérdeztem: "Ha elárulom, megígéred, hogy titokban tartod?"
"Senkinek nem mondom el, áruld el!"
"Virappan felesége vagyok."
Áradozott, hogy mennyire tiszteli Virappant.
Aztán azt mondta:
"Kérlek, hadd találkozzak egyszer a férjeddel!"
A kojambuttúri lány
szókimondó és tehetséges volt.
Bátor lány volt, aki jól kezelte a nehéz helyzeteket.
Az informátorom volt.
SENTHAMARAI KANNAN TAMILNÁDUI HÍRSZERZÉS, KÜLÖNLEGES EGYSÉG
Öt évig voltam ott.
Virappan azt mondogatta:
"Ha meg is halok, ezeknek a korcsoknak nem szabad megtalálniuk a holttestemet."
"Keressenek térden csúszva, míg le nem kopik a bőrük!"
Nehéz elkapni őt az erdőben.
Bevetettünk helikoptereket, hőkamerát,
minden elérhető eszközt.
Nem hozott eredményt.
Nem találtunk rá. Nem tudtuk, mit csináljunk.
Soha nem volt ott Virappan, ahol kerestük.
De folytattuk. Reméltük, hogy rálelhetünk.
Hiábavaló feladatnak tűnt.
Azt gondoltam: "Valami hiányzik."
"Nem így kellene keresni."
"Elkapni őt az erdőben
lehetetlen."
"Ki kell csalogatnunk az erdőből."
Úgy hallottuk,
Virappan kétségbeesetten keresi a nejét, hogy találkozhasson
a lányaival.
Sosem látta a kisebbik lányát.
A lány fedőneve "Kojambuttúri lány" lett.
Betanítottuk, mit mondjon Muthulakshminak.
"Találkozhatunk a birtokunkon,
Kotagiriben."
"Ideális helyszín a találkozóhoz."
Szóval odamentünk a lányaimmal és Priyával.
Kenyeret sütöttek, csirkét főztek nekünk.
Azt mondta: "Senki nem fogja megtudni,
ha a férjed idejön."
Megígértem, hogy megszervezem.
Virappan a terv szerint elindult Kotagiribe.
Az erdőben mesterlövészek voltak.
Robbanószert rejtettünk a kunyhók mellé.
Minden készen állt.
Priya nagyon kíváncsi volt.
Folyton kérdezősködött.
Mindent tudni akart az erdőről.
Átgondoltam, hogyan viselkedett,
és hirtelen összeállt a kép.
"Valami nem stimmel."
"Nem kellene itt lennem."
Úgy döntöttem, elmegyek.
Muthulakshmi rájött, hogy valami készül.
Virappan 20 kilométerre volt a megbeszélt helytől,
amikor visszafordult.
Ha átlépte volna a birtok határát, lelövik.
Ön szerint helyes volt bevonni a családot?
A család biztonsága garantált volt.
Nem használtuk ki őket, hogy elkapjuk Virappant.
Találkozni akartak.
Lehetőséget adtunk a találkozóra, a saját érdekünkben is.
De az én feladatom az, hogy elkapjam.
Kiderült, hogy ki lehet csalogatni az erdőből.
Ez egy új különleges egység volt.
Korábban nem láttunk ilyet.
Elszántak voltak.
Jó stratégiát alkalmaztak.
Több tízmillió rúpiányi közpénzt költöttek el.
Túl sok rendőr életét áldozták fel.
Túl sok rendőr…
SUNAAD OKNYOMOZÓ ÚJSÁGÍRÓ
…volt ennek az egy férfinek a nyomában.
Hozza ide…
Nem nyilatkozom, köszönöm.
Uram, mondana valamit?
- Semmit… - Uram?
- Uram, mennyi… Uram? - Nem lehet…
Uram, hány napig…
- Nem lehet részleteket… - Virappan.
Hány nap, uram?
Nem árulhatok el részleteket.
Ezek taktikai kérdések.
Nem oszthatom meg…
Mr. Vijay Kumar lett a különleges egység parancsnoka.
Kitűnt a többi katona közül.
A Különleges Védelmi Csoportból jött,
akik a miniszterelnök biztonságáért felelnek.
Alázatos volt és szerény.
KARNATAKAI KÜLÖNLEGES EGYSÉG
Remek szakember volt.
Amikor átvette a vezetést,
a kormány segítségével sok jóléti intézkedés is bevezetésre került.
Orvosi táborokat nyitottak.
A múltban a különleges egység által a falvakban okozott károkat
igyekeztek jóvátenni.
Nem vettek őrizetbe falusiakat.
Beépített embereink voltak a falvakban,
akiknek titkoltuk a kilétét.
Az általunk gyűjtött információ alapján tervezték az akciót.
A terv az volt, hogy beépülünk a bandába,
és így csalogatjuk ki őt az erdőből.
Megismertünk pár embert néhány faluban,
akik kapcsolatban álltak vele.
Nem akarom felfedni magam
és megmutatni az arcomat, mert ezt az információt
a két állam sokáig titokban tartotta.
Hogy vállalhatom a nyilvánosság előtt szabadon?
HELYI KERESKEDŐ
Tamilnádu és Karnataka határán voltam kereskedő.
A családom sem tudott róla, hogy ismerem a dzsungel királyát, Virappant.
Már három hónapja kereskedtem velük.
Négy-öt alkalommal vittem nekik tejport, almát, szőlőt,
datolyát, édességet, amit csak akartak.
Ők pedig kifizettek.
Ennyi volt.
Nem volt más kapcsolat közöttünk.
De tudtam, hogy valami nem stimmel.
A banda több falusit is megbízott, hogy vigyen nekik élelmiszert és egyebet.
Később tudtam csak meg,
hogy a tamilnádui rendőrség elfogta őket.
Tudtam, hogy a rendőrség egyre közelebb jár.
A lányom egyéves volt.
Amikor ránéztem, mindig kitört rajtam a pánik.
Ha a karnatakai rendőrség elkap, megölnek.
Ha a tamilnáduiak kapnak el, túlélem.
De börtönbe dugnak öt-tíz évre.
Szörnyű idők voltak.
Úgy döntöttem, vallomást teszek, hogy mentsem a bőröm.
Ekkor találkoztam először személyesen Vijay Kumarral.
"Nagy hibát követtem el."
"Találkoztam Virappannal, uram."
Vijay Kumar megnyugtatott. Azt mondta, végezzem a dolgom, ahogy addig.
"Senki nem fog bántani."
"Itt én vagyok a főnök."
"Mindkét állam különleges egységének vezetője vagyok."
KÜLÖNLEGES EGYSÉG ERODE
"Csak tedd, amit mond!"
"Mi nem fogunk meggátolni benne."
"Szeretnénk megtudni,
mit akar, és mi hogyan teljesíthetnénk azt."
Arra kért, legyek bátor, és menjek az erdőbe.
Ott ült velem szemben az erdő királya, Virappan.
A bajuszát fésülgette.
Vad, oroszlánszerű arc, összekulcsolt kezek.
"Szükségünk van egy fontos emberre."
"Kolathur Manira."
"Találkozz vele, és hozd ide! A céljaim érdekében nagyon fontos."
Testvér, itt Virappan beszél.
Minél hamarabb találkoznunk kell.
Sok dolgot meg kell beszélnünk.
Csak hárman vagyunk. Kevés az emberem.
A démonok szemmel tartják ezt a helyet.
Alig várom, hogy találkozzunk és beszélgessünk.
Nagyon köszönöm, testvér! Viszlát!
Odamentem, hogy megtudjam, miről van szó.
TAMIL POLITIKUS
Kedveltem őt.
Amikor Mani és én odamentünk, Virappan szorosan megölelte.
Nem mondták ki nyíltan, de tudták, hogy szorul a hurok.
"Folyton üldöznek minket,
menekülünk, és mindenhol hemzsegnek a rendőrök."
Romlott a látása.
Azt gondolta, a hajfesték miatt van, amit használt.
Meg akarta műttetni a szemét.
Mondtam neki, hogy lehetetlen idehozni az orvosokat.
Elő kell jönnie az erdőből.
Nem értett az orvosi beavatkozásokhoz.
"Miért? Csak ki kell venni a szememből azt, ami elromlott."
Ekkor mondta nekem, hogy Ílamba, Srí Lankára akar menni.
Mondtam neki, hogy az nehéz lesz.
"Nem juthatsz ki innen könnyen. Mindenhol rendőrök vannak."
Le akartam hűteni a lelkesedését.
Ezzel lezárta a témát.
Pár nappal később felhívott.
"Testvér, kérlek, tégy valamit!"
Más is tudott a tervről?
Nem tudom. Lehet, hogy kiszivárgott valami.
Én azonnal továbbadtam az infót a rendőrségnek.
Kétszínűnek éreztem magam. Sehova sem tartoztam.
Azt mondtam: "Virappan olyan, mint egy gyerek."
"Kérem, ne öljék meg csak úgy!"
Erre Vijay Kumar: "Ez a tehetsége."
"Úgy éri el a célját,
hogy az embereknek az ártatlan arcát mutatja."
Azt mondták, ennek ellenére ne becsüljem alá.
Remegő hangon azt mondtam: "Uram, én félek."
"Nincs mitől tartani. Minden rendben lesz."
"Nem kell félni. Hamarosan elkapjuk."
Nincsen gyengéje.
Soha nem ivott.
Nem nőzött.
Istenfélő ember volt. Hitt az asztrológiában,
és hallgatott az ösztöneire.
Sok vérontást látott életében.
Nem volt gyáva. Semmitől sem félt.
Ha az erdőben marad, legyőzhetetlen.
Stratégiai fontosságú az ember gyengeségét kiismerni.
Szürke hályogja volt, éjjel nem látott jól.
Ez volt a legfőbb gondja.
Szeretett volna fegyvert szerezni.
Ebből a célból keresett kontaktokat.
Ez volt a vég kezdete.
Az informátor általában két-három nap múlva jelentkezett személyesen.
A legfontosabb információja az volt,
hogy egy fegyverkereskedő
egy bizonyos napon találkozik Virappannal.
Elfogtuk a fegyverkereskedőt.
Beszerveztük az akcióba.
Megbíztuk, hogy adjon el fegyvert Virappannak
a kereskedőn keresztül, ami az eredeti terv volt.
De mondja azt, hogy a fegyverek a Srí Lanka-i Tamil Tigrisektől származnak.
Egy bizonyos Mugilan nevű férfitól.
De ki ez a Mugilan?
A különleges egység nagy kockázatot vállalt azzal,
hogy a semmiből elővarázsolt
egy személyt, aki Virappannal fog tárgyalni.
Mugilan fogja feltérképezni Virappan vágyait és álmait.
És egyben ő Virappan utolsó esélye, hogy mentse a saját bőrét.
Én voltam Mugilan.
Miért bízna valakiben, akit nem ismer?
Nem találkozott vele.
De hisz ez a munkám.
Mugilan kapcsolatban áll a Srí Lanka-i tamilokkal.
A Tamil Tigrisekkel.
A fegyverkereskedő szerint fontos ember.
Ő szervezi Prabhakaran találkozóit.
"Meg tudja szervezni a szemműtétet."
Megkérte Virappant, hogy keresse Mugilant.
Majd a fegyverkereskedőt szabálysértésért letartóztatták.
Három-négy hónapig álltunk kapcsolatban.
Én szállítottam neki fegyvert
a Tamil Tigrisek jelével.
A töltények is tőlük származtak.
Megtisztelve érezte magát, hogy tőlük kap fegyvert.
Javítottuk is a fegyvereit.
Meggyőztük, hogy a Tamil Tigrisek képviselője vagyok.
Mesélt a tervéről, hogy Srí Lankába utazik.
Meg akarta műttetni a szemét.
Felajánlottam, hogy szervezek egy találkozót a Tigrisek vezetőjével,
amire már régóta vágyott.
Prabhakaran 12 emberrel kezdte a szervezetét.
Ebből alakult ki a Tamil Tigrisek.
És most ők uralják Srí Lanka egy részét.
Erre kellene törekednünk.
Erőfeszítéseinket siker koronázhatja.
Megvezette Virappant?
Átverte őt?
Ez volt az egyetlen lehetőség.
Húsz éven át ő vezetett meg bennünket.
Elhatároztuk, hogy elmegyünk innen.
Alkalmazkodnunk kellett a helyzethez.
Virappan úgy gondolta, Srí Lankán senki nem árthatna nekünk.
Végre együtt lehetne a család. Prabhakaran vigyázna ránk.
Prabhakaranhoz is eljutott
a hír, és ő válaszolt?
A férjem ezt mondta nekem.
Prabhakaran azt mondta neki,
hogy megérdemel egy biztonságos helyet, hiszen annyit szenvedett az évek során.
"Ne vonjuk be őt a harcokba!"
"Ha sikerül idejutnia, végre pihenhet."
"Hadd maradjon egy másik városban a családjával!"
Ezt a hírt kapta a férjem.
Soha nem láttam ilyen boldognak az előző
hat-hét alkalommal.
Ott volt a védjegyévé vált bajusza. Zöld inget és nadrágot viselt.
Megölelt, és megcsókolt a jobb orcámon.
Megkönnyebbülten sóhajtott:
"Segítettél véget vetni a küzdelmemnek."
"Az évek során egy tervem sem vallott kudarcot."
"De mostantól fogva nagyon óvatosnak kell lenned."
"Meg kell győződnöd róla, hogy senki nem tud róla semmit."
"Érted, ugye?"
"Rendben, testvér!"
A szemem akaratlanul is megtelt könnyel.
A szívem mélyén reméltem, hogy nem esik baja.
Azt mondta: "Testvér, az elmúlt napokban
Káli istennő figyelmeztetett az álmaimban."
"Néha félelem van a szívemben."
"Nem igazán értem."
Azt mondtam: "Testvér, légy óvatos!"
"Ha valami rossz történik, annak úgy kell lennie."
Ezt mondta…
"Egy nap úgyis meghalok."
"De nem akarom, hogy a rendőrség öljön meg."
Ez történt október 13-án éjjel.
Érzett kísértést, hogy elmondja neki az igazságot?
Igen, kétszer is eszembe jutott.
A titkot ketten ismerik.
Amit hárman ismernek, az már hír.
Én és Vijay Kumar őriztük a titkot.
Biztosítottuk, hogy nem szivárog ki.
Egy héttel korábban szóltam neki,
hogy tiszta a terep, jó lenne most átkelni.
"A jövő hét alkalmas lenne az utazásra?"
Átgondolta, és azt mondta: "Az október 18-a jó lenne."
A dzsungel mélyén, Tamilnáduban, Dharmapuritól nem messze,
eközben zajlottak az események.
Egy mentőautónak álcázott rendőrautó
csendben várakozott egy távoli útszakaszon.
Virappan és három embere egyszerűen csak beszálltak a furgonba.
Az utastérben volt egy kép az egyik istennőről,
a homloka közepén
egy nagyon drága tajvani kamerával.
Érzékeny kamera volt, így figyelemmel kísérhettem
a bandatagok viselkedését.
Magabiztosnak látszott, az arca nem árulkodott félelemről,
kétkedésről vagy gyanakvásról.
Vijay Kumarral egész biztosak voltunk, hogy a főutat választja.
A jármű közeledett felénk.
Ha a mentő villogó fényjelzést használ, az azt jelenti,
hogy felfegyverzettek.
Volt egy feszült pillanat, amikor nem tudtuk, mi történik.
Három kommandós csapatunk volt. Mesterlövészek.
Készek tüzet nyitni.
Elfoglaltuk a helyünket.
Figyeltem Virappan mozdulatait.
Láttam, hogy nyugodt volt, hogy Srí Lankára megy,
találkozik a vezetővel, megműtik a szemét.
Közeledett egy cukornáddal teli kisteherautó.
Az emberünk megállt.
Virappan kitekintett, hogy megnézze, miért álltak meg.
Amikor látta a szemből jövő teherautót,
nem tűnt idegesnek.
Nem lepődött meg.
"Itt van még egy teherautó. Várnak, hogy szabad legyen az út."
Kihasználtuk ezt a pillanatot, és felkapcsoltuk a lámpát az utastérben.
Égtek a lámpák.
Teljes világosság volt az utastérben.
A banda ekkor vette észre, hogy tőrbe csalták őket.
Láttam az arcán a becsapottak arckifejezését.
De ekkor már nyugodt voltam.
Legalább vége van.
Volt egy álmom.
A férjem és az emberei
a Neruppur erdőből jöttek ki.
Rengeteg rendőr volt ott,
és észrevették a bandát.
Azt gondoltam: "Itt vannak a rendőrök, és nem veszik észre?
Aztán a rendőrség tüzet nyitott.
Hangosan sikoltoztam álmomban.
Sírni kezdtem.
Soha nem szoktam ilyesmit álmodni.
De akkor azt álmodtam, hogy lelövik őket.
Az első lövés a fején találta el Virappant.
Azonnal előreesett.
Kinyíltak a hátsó ajtók,
ekkor látták, hogy mind a négyen vérben úsznak.
Szörnyen meglakoltak.
Talán azt az egyet nem sejtette Virappan,
hogy harc nélkül fog meghalni.
MENTŐ
Láttam a tévében a négy holttestet
a kórházban, fekete lepellel letakarva.
ÁLDOZAT - VIRAPPAN 12.25-KOR HOZTÁK BE HOLTAN
Csak ültem, és néztem a híreket egy darabig.
Ahogy jobban megnéztem, felismertem a férjem arcát.
"Levágták a bajuszát."
Nem tudtam, mitévő legyek, hogyan juthatnék oda.
Egyedül voltam.
Özönlöttek az emberek a kórházba.
Látni akarom.
- Kit? - Virappant.
- Mi történt Virappannal? - Igen.
- Mit tettek vele? - Látni akarjuk őt.
- Lelőtték. - Nem tudjuk, mi történt vele.
Még nem láttuk.
Kíváncsiak vagyunk rá, látni akarjuk.
Este 11-kor jöttünk. Azóta várunk, hogy lássuk.
VIRAPPAN
Voltak ott rendőrök a különleges egységtől.
Felfegyverkezve ugráltak körbe, aztán felemelték Vijay Kumart.
Amikor ezt láttam, dühbe gurultam.
Mérgemben mondtam valamit.
Muthulakshmi egyedül ült az autóban.
Azt mondta: "Testvér! Nem engedik, hogy hazavigyem őt."
"Azt mondták, elégetik a holttestét."
Autógumikat és fát hoztak.
Azt mondtam: "A munkátok befejeződött, amikor lelőttétek."
"Hogy mikor temetik vagy égetik el,
az már a család dolga."
"Ne avatkozzatok bele!"
Várunk a testvérére és a lányaira.
Ők fogják a temetéssel kapcsolatos végső döntést meghozni.
Mit érzett, amikor meglátta Virappan holttestét?
Semmi különöset.
Nem haragból vagy gyűlöletből mondom.
Úgy gondoltam, az emberek megkönnyebbülnek,
ha meghal.
Sokat szenvedtek.
Az erdő közelében élő emberek mérhetetlen fájdalmat éreztek.
Számukra egy nagy csata ért véget.
Boldog voltam, hogy utolérte a végzet
ezt a kegyetlen, állatias emberi lényt,
aki átok volt az emberiségen.
De még egy laikusban is
kételyeket ébreszt az a mód,
ahogyan megölték.
Rengeteg kérdés merül fel a Selyemgubó Hadművelet kapcsán.
Miért zárták el a mentőautót a média képviselői elől?
Miért volt a mentőautón annyi golyónyom,
miközben Virappanon csak egy-kettő
a fején és a nyakán?
Mintha egészen közelről lőtték volna le.
Miért csak nyaktól felfelé mutatták Virappant a kameráknak?
A kormány biztosan megrendezte, hogy úgy tűnjön, ők végeztek velük,
hogy övék legyen a dicsőség.
Az egész egy nagy hazugság.
Levágták a férjem bajuszát.
Inkább meghalt volna, mint hogy ezt tegyék vele.
Soha nem egyezett volna bele.
Az egész meg volt rendezve.
A helyszínen volt valaki,
aki 12 évet áldozott arra, hogy elkapja Virappant.
Ő azt mondja, szemtanúja volt, hogy ez történt.
Neki elhinné, hogy ez az igazság?
Soha.
TAMILNÁDU MINISZTERELNÖKE
1999 és 2004 között dolgoztam a különleges egységnél.
Pár újságíró megkérdezte:
"Uram, igaz az, hogy megmérgezte Virappant,
és ezután vitte ki a terepre?"
Sok mendemonda keringett.
"Válaszoljon három kérdésre!"
"Virappan halott vagy nem?"
"Igen, uram. Virappan halott."
"Elhiszi?" "Igen."
"Virappant a különleges egység ölte meg."
"Nem vita tárgya?"
"Semmi kétség. A különleges egység ölte meg."
"Tőlem kiszínezheti a sztorit, ahogy akarja. Nem bánom."
"Nem fogom megerősíteni, sem megcáfolni, amit ír."
"A képzeletére bízom."
A JELENÜNKET ADTUK A JÖVŐTÖKÉRT KARNATAKAI RENDŐRSÉG
A lényeg, hogy a különleges egység kapott egy feladatot,
amit teljesített.
Az ügy le lett zárva.
TAMILNÁDUI RENDŐRSÉG
Hét évig voltam a dzsungelben.
Karuppasamy, Navas,
és még sok más rendőr legalább 15 évet töltöttek ott.
Tűz!
Szellemileg nagyon megszenvedtük az egészet.
A hosszú különleges egységbeli szolgálat rossz hatással van a családra.
A családtagjaim, a családi életünk, mindnyájan…
Megszenvedtük ezt.
Életünket kockáztattuk az akcióért.
Sok rendőr az életét is adta.
Mégis megvádolták a rendőrséget.
Végül Shankar Bidarit is kikérdezték.
Ő azt mondta:
"Minden sikerért
a csapatomat illeti az elismerés."
"Ha hibát találnak…
…bármilyen mulasztásért én vállalom a felelősséget."
Ilyen egy igazi vezető.
A BÍRÓSÁG VISSZAÁLLÍTJA BIDARI BECSÜLETÉT
Végül a bizottság nem marasztalt el senkit.
2004-ben ölték meg.
Az azóta eltelt sok évben
nem fordult elő hasonló bűncselekmény.
Ez mutatja, hogy a rendőrség megoldotta a problémát.
Igen.
Virappan ugyan halott.
De a Virappan-jelenség okát,
a társadalmi problémákat vajon megvizsgálták azóta?
A kormányzati erők által elkövetett
súlyos jogsértéseket elrejti az erdő.
Virappanra hivatkozva életeket tettek tönkre.
Az eltitkolt haláleseteket, zaklatásokat,
tönkretett életeket eltemették, csakúgy, mint az igazságot.
Bár az erdő szépséges tud lenni,
a fejemben néha kiáltást hallok.
Valaki kiált, mielőtt lelövik.
Hallom a jajgatást.
Az emberek hősként és vezérként tekintettek Virappanra.
Ez a szomorú igazság.
Ha az emberek az állam által
körözött bűnözőt hősként tisztelik, az azt mutatja,
hogy a kormány hitvány módon kezelte a helyzetet.
A világ úgy ismert meg,
mint Muthulakshmi, Virappan hitvese.
A sok nehézség után, amikkel szembe kellett néznem,
végre hazatértem,
bízva bennetek, emberek.
Tekintsetek rám úgy, mint a lányotokra, és álljatok mellém!
A férjem kihívást jelentett a rendőrség számára.
Kiállt ellenük.
Félelmet nem ismerve élt.
Tiszteljük a bátorságát.
Mit jelent önnek a bátorság?
Rettenthetetlenséget.
Mindegy, mekkora gondunk van,
szembe kell néznünk vele, és élni az életet.
Dolgozzunk keményen, és menjünk előre!
Harcoljunk az ellenséggel, és győzzük le!
Számomra a gyilkolás nem bátor tett.
Rendben.
"A feleségem harcos."
Legközelebb majd mesélek.
Igazságtalanság történt. Senki nem tehet ellene semmit.
A hatalmon lévőknek megvannak a saját törvényeik.
Ahogy nekem is.
Csak az ég és az erdő istenei
ismerik a teljes igazságot.
VIRAPPAN 2004-BEN, 52 ÉVES KORÁBAN HALT MEG.
VIRAPPANT ÉS BANDÁJÁNAK TAGJAIT TÖBB MINT 120 EMBER,
KÖZTÜK 44 RENDŐR ÉS ERDÉSZ MEGGYILKOLÁSÁVAL VÁDOLTÁK.
VIRAPPAN ÉS BANDÁJA TÖBB MINT 1000 ELEFÁNTOT EJTETT EL,
ÉS NAGY MENNYISÉGŰ SZANTÁLFÁT CSEMPÉSZETT.
AZ ELRABOLT TERMÉSZETI KINCS BECSÜLT ÉRTÉKE
EGYMILLIÁRD RÚPIA / 22 MILLIÓ DOLLÁR A 2004-BEN KIADOTT JELENTÉSEK SZERINT.
A KÜLÖNLEGES EGYSÉG MEGALAKULÁSA ÓTA
TAMILNÁDU ÉS KARNATAKA ÁLLAM KÖRÜLBELÜL 5000 RENDŐRT VETETT BE
ÉS 50 MILLIÓ DOLLÁRT KÖLTÖTT AZ EMBERVADÁSZATRA.
A feliratot fordította: Bóta Judit