Veerappan zicea adesea: „Sunt aici din copilărie.”
„Pădurile nu mă vor trăda niciodată.”
„Pot să trăiesc aici până-mi voi da duhul.”
„Cunosc fiecare copac, fiecare piatră, fiecare pasăre și toți strămoșii lor.”
ANBURAJ BANDA LUI VEERAPPAN
Se simțea legat de pădure la nivel spiritual.
Timp de 30 de ani buni, pădurea fusese casa lui.
Avea tot confortul necesar.
Dar nu a făcut asta de bună voie.
A fost forțat de circumstanțe.
„Mă voi întoarce în satul meu,
voi fi cu oamenii mei și-mi voi petrece restul vieții acolo.”
Cât timp am fost alături de el, a vorbit constant despre dorința asta.
Ba chiar a cerut guvernului:
„După ce-mi execut sentința, lăsați-mă să-mi petrec
ultimii cinci ani din viață în satul meu!”
Oare guvernul va accepta condițiile predării noastre?
Mă voi uita de aici.
APRILIE 1998
A încercat în toate modurile să se întoarcă pe meleagurile sale.
S-ar fi predat cu siguranță, iar Rajkumar nu ar fi fost răpit.
Dacă s-ar fi întâmplat asta, povestea lui s-ar fi încheiat altfel.
În schimb, consider că povestea sa a fost plină de mister și trădare.
PE URMELE LUI VEERAPPAN
CAPITOLUL PATRU – SCĂPAREA
După eliberarea lui Rajkumar,
la mine acasă a venit un inspector al EFS din Tamil Nadu.
A zis: „Mi-ai ascuns totul.”
Eu l-am întrebat: „Ce v-am ascuns, dle?”
Iar el mi-a zis: „Ți-ai vizitat soțul și nu ne-ai zis.”
Ce aș fi putut să le zic?
„Dacă v-aș fi zis, nu m-ați fi lăsat să-l văd, așa că nu v-am zis.”
MUTHULAKSHMI SOȚIA LUI VEERAPPAN
Nu puteam să merg nicăieri fără înștiințarea poliției.
Nu cunoșteam pe nimeni. Nu puteam să vorbesc cu nimeni.
Eram în situația în care nu puteam să vorbesc nici măcar cu familia mea.
Soțul meu era în pădure, iar eu eram singură.
Atunci mi-a trimis o casetă
în care spunea că vrea să ne vadă pe mine și pe copii.
Sunt dragul tău soț.
Abia aștept să-mi văd fiica!
Îmi doresc din tot sufletul să te văd.
În fine, cu cât înregistrez mai mult, cu atât îmi vine să vorbesc mai mult,
fiindcă mi-e foarte dor de tine.
E foarte dificil.
Ce pot să fac?
„Te anunț dacă pot să vin
fără să afle poliția.”
Asta i-am spus.
Apoi ce s-a întâmplat?
Apoi m-au mutat la Coimbatore.
La ora 23:00, m-au dus într-o clădire cu două etaje.
„Aici stau o mamă și fiica ei.”
„Să nu cumva să afle cine ești!”
„Spune-le că soțul tău este în Dubai!”
„Prezintă-te folosind alt nume! Nu le spune că ești Muthulakshmi!”
Fiica, Priya, a început să se împrietenească cu mine.
Nu mă lăsau să stau singură sus.
Îmi spuneau să cobor și să stau cu ele.
Ea s-a apropiat de fiicele mele.
Mă tot întreba despre soțul meu.
La un moment dat, nu am mai putut să mint.
Am întrebat-o: „Dacă-ți zic, promiți că nu spui nimănui?”
A zis: „Nu voi spune. Spune-mi adevărul!”
I-am zis: „Sunt soția lui Veerappan.”
A început să-mi spună cât de mult îi place de el,
iar apoi a zis:
„Te rog, lasă-mă să-l văd măcar o dată!”
Fata asta din Coimbatore
era foarte directă și talentată.
Era curajoasă și putea face față oricărei situații.
Fata lucra ca informator pentru mine.
SENTHAMARAI KANNAN FORȚELE SPECIALE TAMIL NADU
Am stat acolo cinci ani.
Obișnuia să spună în tamilă:
„Chiar dacă mor, corciturile astea nu trebuie să-mi găsească cadavrul.”
„Să li se tocească tălpile încercând să mă găsească!”
Era foarte dificil să-l prindem în pădure.
Am folosit elicoptere și camere cu termoviziune.
Am folosit toată tehnologia.
N-am avut rezultate.
Nu știam unde era și nu știam ce făceam.
În majoritatea timpului, îl căutam acolo unde nu era.
Dar căutam, crezând că e acolo.
Mi se părea o sarcină zadarnică.
Am zis: „Ne scapă ceva.”
„Ne scapă ceva. Nu îl căutăm cum trebuie.”
„Era imposibil să-l prindem
în pădure.”
„Trebuie să-l ademenim în afara pădurii.”
Aveam informații conform cărora
Veerappan voia cu disperare să-și vadă soția
și fiicele.
Nu-și cunoscuse cea de-a doua fiică.
Această fată primise numele de cod „Fata din Coimbatore”.
Deja o învățaserăm ce să-i spună lui Muthulakshmi.
„Ne putem vedea cu el pe proprietatea noastră
din Kothagiri.”
„E locul perfect pentru asta.”
Așa că eu, fiicele mele și Priya am mers acolo.
Au făcut lipii cu tocăniță de pui.
A zis: „Nu va ști nimeni
dacă soțul tău va veni aici.”
I-am zis că o să fac demersurile.
Conform planului, Veerappan se îndrepta spre Kothagiri.
În pădure erau lunetiști.
De fapt, puseserăm explozibili lângă toate colibele.
Totul era pregătit.
Priya era curioasă în legătură cu anumite lucruri
și mă interoga la nesfârșit.
M-a dus în pădure în repetate rânduri.
Când m-am gândit la tot ce făcea,
mi-am dat seama.
„Ceva e în neregulă.”
Mi-am zis: „N-ar trebui să mai stau.”
„Ar trebui să plec de aici.”
Muthulakshmi și-a dat seama că se întâmpla ceva.
Veerappan a venit până la 20 km de locul întâlnirii,
apoi s-a întors.
Dacă ar fi intrat pe plantația de ceai, ar fi fost împușcat.
Credeți că a fost corect să implicați familia?
Siguranța familiei era asigurată.
N-a fost exploatată pentru a-l prinde pe Veerappan.
Au vrut să se vadă.
Noi am facilitat întâlnirea pentru a ne îndeplini scopul.
Dar era treaba mea să-l prind.
Am aflat că Veerappan putea fi ademenit în afara pădurii.
Aceasta era o nouă EFS,
pe care n-o mai văzusem înainte.
Era foarte feroce,
extrem de tactică.
Se cheltuiseră deja zeci de milioane de rupii din bani publici.
Își dăduseră viața mult prea mulți polițiști.
Mulți polițiști…
SUNAAD JURNALIST DE INVESTIGAȚII
…îl căutau în continuare pe acest bărbat.
Haide…
Fără microfon, mulțumesc…
Dle, se întâmplă ceva special?
- Nimic… - Domnule?
- Dle, câte… Dle? - Nu, nu putem…
Dle, câte zile veți…
- Nu, nu avem detalii… - Veerappan.
Câte zile, dle?
Nu putem divulga aceste informații.
Aceste informații țin de aspectul tactic,
deci nu le vom divulga…
Când dl Vijay Kumar a devenit comandantul EFS,
era superiorul celorlalți soldați.
Era în Grupul Special de Protecție,
care asigura protecția prim-ministrului.
Era modest, nu era arogant…
K ARKESH FORȚELE SPECIALE KARNATAKA
…și era un profesionist.
Când Vijay Kumar a preluat conducerea,
cu ajutorul guvernului, s-au oferit multe acțiuni de asistență socială.
S-au organizat tabere medicale.
Prejudiciile provocate de atrocitățile comise de EFS
au fost reduse în mod drastic.
Sătenii nu au mai fost arestați.
Am introdus mulți informatori în sat
și le-am protejat identitățile.
Vijay Kumar a planificat operațiunea pe baza informațiilor mele.
Strategia era să ne infiltrăm în bandă în așa fel
încât să-l putem face să iasă din pădure.
Am cunoscut trei sau patru persoane din sate diferite,
care aveau contact cu Veerappan.
Singurul motiv pentru care vă cer să nu-mi divulgați identitatea
sau să-mi arătați fața este că aceste informații
au fost păstrate secret de către două state.
Cum aș putea să le divulg în mod public?
NEGUSTOR COMERCIANT LOCAL
Eram negustor lângă granița dintre Tamil Nadu și Karnataka.
Niciun apropiat de-ai mei nu știa că-l cunoscusem pe Veerappan, Regele Junglei.
Acționasem cu grijă timp de trei luni.
Le-am dus lapte praf, mere, struguri,
curmale, dulciuri și orice voiau de patru-cinci ori,
iar ei m-au plătit pentru asta.
Asta a fost tot.
Nu am avut altă relație.
Dar știam că ceva era în neregulă.
Banda folosea câțiva săteni pentru a procura mâncare și alte lucruri.
Ulterior am aflat
că Poliția Tamil Nadu îi arestase pe toți.
Mi se părea că poliția începea să facă progrese.
Aveam o fiică de un an.
Când mă uitam la ea, tremuram de panică.
Dacă mă prindea, Poliția Karnataka m-ar fi ucis.
Cea din Tamil Nadu, nu.
M-ar fi închis între cinci și zece ani.
Erau vremuri groaznice.
Așa că am decis să spun adevărul și să scap de viitoarele probleme.
Atunci l-am cunoscut personal pe dl comisar Vijay Kumar.
„Am comis o mare greșeală.”
„M-am întâlnit cu Veerappan.”
Dl Vijay Kumar a zis să stau calm și să-mi văd de treabă ca de obicei.
„Nimeni nu-ți va face rău.”
„Aici, nimeni nu este mai presus de mine.”
„Sunt comandantul Forțelor Speciale din ambele state, nu?”
FORȚELE SPECIALE ERODE
„Fă exact cum spune el!”
„Noi nu-ți vom mai sta în cale.”
„Vrem doar să-i știm nevoile
și ce putem face pentru a le îndeplini.”
Mi-a cerut să fiu curajos și să mă duc în pădure.
Veerappan, Regele Pădurii, stătea în fața mea.
Își pieptăna mustața.
Fața sa era ca cea a unui leu feroce.
„Avem nevoie de o persoană importantă.”
„Kolathur Mani.”
„Trebuie să-l aduci aici. E esențial pentru a-mi îndeplini scopul.”
Frate, sunt Veerappan.
Trebuie să ne vedem cât se poate de repede.
Avem multe de discutat.
Suntem doar trei. Nu avem oameni.
Demonii supraveghează locul îndeaproape.
Abia aștept să ne vedem și să discutăm!
Mulțumesc mult, frate. Pe curând!
Am fost nevoit să merg să văd ce se întâmplă.
POLITICIAN TAMIL
Aveam o slăbiciune pentru el.
Când m-am dus cu Mani, Veerappan l-a îmbrățișat călduros.
Nu au zis asta direct, dar nu mai puteau să reziste mult.
Au zis: „Suntem vânați încontinuu
și fugim încontinuu. Oriunde mergem, e plin de poliție.”
Vederea sa se deteriorase.
Credea că era din cauza vopselei de păr pe care o folosea.
Voia să se opereze la ochi.
I-am spus că era imposibil să aducă medici acolo
și că trebuia să iasă din pădure.
Nu înțelegea prea multe despre procedurile medicale.
A zis: „Trebuie doar să mi se scoată niște particule din ochi. De ce nu?”
Atunci a zis că voia să se ducă la Eelam, Sri Lanka.
I-am zis: „E complicat.”
„Nu poți pleca atât de ușor. Poliția e peste tot.”
I-am spus asta ca să-l calmez.
Apoi n-a mai adus vorba.
M-a sunat după câteva zile.
„Frate, te rog, fă ceva!”
Cunoșteau și alții acest plan?
Nu știu, e posibil să se fi aflat.
Am transmis imediat informația poliției.
M-am simțit ca un cameleon blocat între aceste două grupuri.
I-am zis lui Kumar: „Are suflet de copil.”
„Nu-l omorâți din greșeală!”
Mi-a zis: „Acesta este talentul lui.”
„Doar arătându-și latura asta
reușește să facă ce-și propune.”
Mi-au zis să nu-l subestimez din cauza atitudinii copilărești.
Cu vocea tremurândă, i-am zis: „Dle, mi-e frică.”
„N-ai de ce să te temi. Lucrurile se aranjează.”
„Nu te îngrijora! Mai avem puțin și-l prindem.”
Nu avea nicio slăbiciune.
Era o persoană care nu băuse niciodată.
Nu era nici fustangiu.
Avea frică de Dumnezeu și credea în astrologie.
Și își urma instinctul.
Văzuse multă vărsare de sânge.
Nu era laș și nu se temea de nimic.
Dacă ar fi rămas în pădure, ar fi fost invincibil.
Strategia presupune să-nțelegi slăbiciunea cuiva.
Avea cataractă avansată și nu mai vedea noaptea.
Era grija lui principală.
Apoi îl interesa să obțină mai multe arme.
Pentru asta, căuta un intermediar.
Acesta a fost începutul sfârșitului.
În general, mă întâlneam cu comerciantul după două-trei zile.
Cea mai importantă informație pe care ne-a oferit-o a fost
despre un traficant de arme
care trebuia să-i aducă arme lui Veerappan la o anumită dată.
Am luat legătura cu traficantul de arme.
L-am făcut să treacă de partea noastră.
I-am spus să-i dea armele lui Veerappan
prin intermediul comerciantului, așa cum stabiliseră.
Dar să spună că aceste arme erau de la Tigrii Eliberării din Tamil Eelam,
iar cel care le trimisese se numea Mugilan.
Cine era Mugilan?
Echipa de Forțe Speciale și-a asumat cel mai mare risc de până atunci,
inventând un personaj
care să interacționeze cu Veerappan.
Mugilan ar fi fost soluția perfectă pentru toate dorințele lui Veerappan
și singura lui șansă de a se salva.
Eu am jucat rolul lui Mugilan.
De ce ar fi avut încredere într-un necunoscut?
Nu-l cunoștea.
Asta este treaba mea.
Mugilan păstra legătura cu tamilii din Sri Lanka,
inclusiv cu cei din Tamil Eelam.
Traficantul l-a informat că am influență
și că aranjez întâlnirile cu Prabhakaran.
De asemenea, puteam să-i rezolv problema la ochi.
I-a zis lui Veerappan să mă contacteze personal.
Apoi traficantul a fost arestat și s-a consemnat asta oficial.
Am colaborat cu el timp de trei-patru luni.
Eu mă ocupam de logistică, inclusiv de arme.
Toate armele purtau însemnul TETE.
Gloanțele și restul armamentului, la fel.
Era onorat că primea arme de acolo.
De asemenea, îi reparam armele.
Era convins că eram un adevărat reprezentant al grupării Tamil Eelam.
Apoi mi-a povestit că plănuia să viziteze Sri Lanka.
Voia să se opereze la ochi.
I-am oferit oportunitatea de a-l cunoaște pe liderul grupării Tamil Eelam,
lucru la care aspira de mult timp.
Și Prabhakaran a înființat o organizație cu 12 membri.
Această organizație s-a transformat în TETE,
iar acum conduc o parte din Sri Lanka.
Trebuie să ne străduim din greu.
Eforturile noastre vor fi recompensate pe măsură.
L-ați dus de nas?
Era singura posibilitate.
El ne ducea de nas de 20 de ani.
Eram determinați să plecăm de acolo.
Lucrurile se aranjau în vederea acestui fapt.
Credea că, dacă mergeam în Sri Lanka, nimeni nu ne va putea face nimic.
Am fi putut trăi ca o familie, iar Prabhakaran ar fi avut grijă de noi.
Vestea a ajuns până la Prabhakaran,
iar el a răspuns?
Asta mi-a zis soțul meu.
Prabhakaran a spus:
„Ar trebui să stea într-un loc sigur. A suferit în toți acești ani.”
„Haideți să nu ne folosim de el pentru luptele noastre!”
„Dacă ajunge aici, îl vom lăsa să se odihnească.”
„Îl lăsăm să stea în alt oraș cu familia lui.”
Asta i s-a spus soțului meu.
În niciuna dintre dățile în care-l văzusem,
nu-l mai văzusem așa fericit.
Avea mustața lui consacrată. Purta o cămașă și pantaloni verzi.
M-a îmbrățișat și m-a pupat pe obrazul drept.
A răsuflat ușurat, zicând:
„Ai ajutat la curmarea suferințelor noastre.”
„În toți acești ani, nu mi-a eșuat niciun plan,
dar, de acum încolo, va trebui să fii extrem de atent.”
„Trebuie să te asiguri că nimeni din exterior nu știe despre asta.”
„Înțelegi?”
Am zis: „Bine, frate.”
Ochii mi se umpluseră de lacrimi fără să-mi dau seama.
În sufletul meu, speram să nu pățească nimic.
A zis: „Frate, în ultimele câteva zile,
zeița Kali m-a avertizat în vis de anumite lucruri.”
„Uneori simt frică în adâncul sufletului.”
„Nu înțeleg nimic.”
I-am zis: „Frate, te rog, fii atent!”
„Dacă se întâmplă ceva, nu te opune! Nimeni nu poate preveni.”
Mi-a spus asta:
„Cândva, oricum o să mor.”
„Dar nu vreau să mor de mâna poliției.”
Acesta e ultimul lucru care s-a petrecut în seara zilei de 13 octombrie.
Ți-a venit vreodată să-i spui adevărul?
Da. Mi-a trecut prin minte de două ori.
Secretul e între două persoane.
Dacă e implicată o a treia persoană, devine știre.
Eu și Vijay Kumar ne-am asigurat că rămâne confidențial.
Ne-am asigurat că nimeni nu află secretul.
Cu o săptămână înainte,
nu se întrevedea niciun pericol la orizont. Era ușor de călătorit.
„Săptămâna viitoare ai fi disponibil să fii luat?”
S-a gândit și a spus: „Pe 18 octombrie este în regulă.”
Undeva, în adâncurile junglei de lângă Dharmapuri, în Tamil Nadu,
era pe cale să se petreacă o întreagă serie de evenimente.
O dubă de poliție, care fusese făcută să arate ca o ambulanță,
a așteptat în liniște pe un drum izolat.
Veerappan și trei asociați de-ai lui au intrat în ea.
În cabina șoferului, era afișată imaginea zeiței Kali.
În centrul frunții sale,
era montată o cameră foarte scumpă din Taiwan.
Fiind o cameră foarte performantă, am putut să văd
poziția fiecărui membru al bandei.
El era foarte încrezător, iar fața lui nu dădea semne de panică,
dubiu sau suspiciune.
Eu și dl Vijay Kumar eram 90% siguri că vor alege drumul principal.
Vehiculul venea în direcția noastră.
Dacă se învârtea lumina sirenei ambulanței,
însemna că erau înarmați.
Era un moment foarte tensionat, fiindcă nu știam ce se va întâmpla.
Aveam trei trupe de comando. Toți erau lunetiști
pregătiți să tragă.
Ne-am ocupat pozițiile.
Eu urmăream mișcările lui Veerappan,
și era bucuros că mergea în Sri Lanka
pentru a-l întâlni pe lider și pentru a se opera.
S-a apropiat un camion plin cu trestie de zahăr,
iar omul nostru a oprit vehiculul.
Veerappan s-a uitat afară să vadă de ce s-au oprit.
Nu a fost agitat când a văzut
un camion în direcția opusă.
Nu a fost surprins.
„Bine, e un camion, așteptăm să se elibereze drumul.”
Profitând de acel minut, am aprins lumina din cabina din spate.
S-a aprins o lumină puternică.
În cabină era o lumină orbitoare.
Membrii bandei și-au dat seama că au fost prinși.
Privirea lui parcă zicea: „M-ai trădat.”
Dar eu eram relaxat în acel moment.
Operațiunea se încheiase.
Am avut un vis.
Părea că soțul meu și oamenii lui
ieșeau din pădurea Neruppur.
Erau mulți polițiști
și găsiseră banda.
Mă gândeam: „Polițiștii sunt aici, iar ei nici nu și-au dat seama.”
Între timp, polițiștii începuseră să tragă.
Am țipat foarte tare în vis.
Am început să plâng cu adevărat.
De obicei, nu am astfel de vise,
dar, de data asta, visasem că au fost împușcați.
Primul glonț l-a nimerit pe Veerappan în cap
și, imediat ce a fost nimerit, s-a prăbușit în față.
Imediat s-au deschis ușile din spate
și i-au găsit pe toți patru într-o baltă de sânge.
Au înfruntat o moarte îngrozitoare.
Poate că acesta a fost singurul lucru la care Veerappan nu se așteptase.
A murit fără să se lupte.
AMBULANȚĂ
La televizor, le-am văzut cadavrele
aliniate la spital, acoperite de pânze negre.
VICTIMĂ - DL VEERAPPAN ADUS MORT LA ORA 00:25
Am stat un timp și am urmărit știrile.
Când m-am uitat cu atenție, am recunoscut fața soțului meu.
„I-au tuns mustața.”
Nu știam ce să fac sau cum să ajung acolo.
Eram singură acolo.
Oamenii veneau la spital de peste tot.
Mă duc să văd.
- Ce să vezi? - Pe Veerappan.
- Ce a pățit Veerappan? - Da.
- Ce i-au făcut? - Mergem să-l vedem pe Veerappan.
- L-au împușcat. - Nu știm ce i s-a întâmplat.
Încă nu l-am văzut,
deci vrem să mergem să-l vedem.
Am venit la 23:00, și încă așteptăm să-l vedem.
Era un grup de polițiști din EFS.
Țopăiau cu armele lor și l-au ridicat pe brațe pe Vijay Kumar.
M-am înfuriat când am văzut că poliția făcea asta.
Nu știu ce am zis, dar am zis ceva la nervi.
Muthulakshmi stătea singură în mașină.
A zis: „Frate, nu mă lasă să-l iau acasă.”
„Au zis că acum o să-l incinereze.”
Aranjau anvelope și bușteni.
Le-am zis: „Treaba voastră s-a încheiat când l-ați împușcat.”
„Familia decide dacă îl îngroapă sau incinerează
și când se va întâmpla asta.”
„Nu vă amestecați în asta!”
Îi așteptăm pe fratele și pe fiicele sale.
Când vor ajunge aici, vor decide detaliile pentru funeralii.
Ce ați simțit când v-ați uitat la trupul lui Veerappan?
Nu m-a afectat.
Nu spun asta din furie sau ură.
Credeam că oamenii vor fi ușurați
când vor afla că a murit.
Oamenii suferiseră foarte mult.
Suferința celor de la granița din pădure a fost imensă.
Pentru oameni, a fost ca și cum s-ar fi încheiat o bătălie.
M-am bucurat că acest om cu comportament animalic,
care a fost ca un blestem pentru umanitate,
și-a găsit sfârșitul.
Dar chiar și oamenii de rând
au avut rețineri
în ce privește modul în care a fost ucis.
Se pun numeroase întrebări în legătură cu Operațiunea Coconul.
De ce presa nu a avut acces în ambulanță?
De ce erau atât de multe urme de gloanțe în caroseria ambulanței,
însă Veerappan a avut doar răni curate de gloanțe
în cap și în gât,
ca și cum ar fi fost împușcat de aproape.
De ce cadavrul lui Veerappan a fost arătat doar de la gât în sus?
Guvernul a înscenat ceva ca să pară că ei l-au împușcat,
și și-au asumat meritele.
E o mare minciună.
I-au tuns mustața soțului meu.
Soțul meu ar fi preferat să moară, în loc să-și tundă mustața.
N-ar fi acceptat așa ceva.
Totul a fost înscenat.
Cineva care a fost la fața locului
și care și-a riscat viața timp de 12 ani pentru a-l prinde
a zis că a fost acolo și că așa s-au întâmplat lucrurile.
Accepți că acesta este adevărul?
În niciun caz.
J JAYALALITHA PRIM-MINISTRUL TAMIL NADU
Am muncit în echipa de Forțe Speciale din 1999 până în 2004.
Unii jurnaliști mi-au zis:
„Dle, în presă se spune că l-ați otrăvit pe Veerappan,
după care l-ați scos afară.”
Au apărut multe variante.
„Răspundeți-mi la trei întrebări!”
„Prima: Veerappan e mort sau nu?”
Toți au zis: „Da, dle, e mort.”
„Credeți asta?” „Da.”
„Veerappan e mort datorită EFS.”
„Contestă cineva asta?”
„Nu e nicio îndoială. Veerappan e mort datorită EFS.”
„Puteți veni cu orice poveste vreți. Nu mă deranjează.”
„Nici n-o voi dezminți, nici n-o voi confirma.”
„Scrieți orice vă trece prin minte!”
PENTRU ZIUA DE MÂINE, AM RENUNȚAT LA ZIUA DE AZI
Ce vreau să spun este că EFS a primit o misiune.
Aceasta a fost îndeplinită,
și aici se încheie discuția.
POLIȚIA TAMIL NADU
Am petrecut șapte ani din viață în junglă.
Karuppasamy, Navas
și mulți alți polițiști au petrecut cel puțin 15 ani.
Trageți!
A fost multă suferință psihică.
Dacă lucrezi mult în Forțele Speciale, îți afectează familia.
Membrii familiei mele, noi toți…
am suferit mult.
Am muncit cu prețul vieților noastre,
și mulți polițiști au știut că vor muri.
Cu toate acestea, întreaga poliție a fost acuzată.
Într-un final, dl Shankar Bidari a fost interogat.
Acesta a zis:
„Dle, echipa mea e responsabilă pentru tot ce am făcut bun
în această operațiune.”
„Dacă s-a greșit,
”dacă ziceți că am greșit, îmi voi asuma responsabilitatea.„
Așa procedează un lider.
CS REDĂ ONOAREA LUI BIDARI
În cele din urmă, comisia nu a putut să facă nimănui nimic.
A fost ucis în 2004.
În toți anii care au urmat,
nu s-au mai repetat asemenea infracțiuni în acea zonă.
Asta înseamnă că poliția a rezolvat problema.
Da.
Poate că Veerappan a murit,
dar s-a discutat vreodată despre motivul
pentru care acesta a existat și despre problemele sociale?
În acele păduri s-au îngropat
abuzuri grave comise de forțele guvernamentale.
Multe vieți au fost distruse în numele lui Veerappan.
S-au acoperit multe morți, abuzuri și vieți distruse,
așa cum s-a acoperit și adevărul din acest caz.
Deși, pe de o parte, pădurea pare frumoasă,
uneori, în minte, aud un urlet.
Urletul cuiva care urmează să fie împușcat.
Un astfel de strigăt aud.
Oamenii l-au considerat pe Veerappan un erou și un lider.
Acesta este tristul adevăr.
Faptul că cetățenii sunt pregătiți să accepte un infractor
căutat de guvern, în rol de lider,
denotă că guvernul a gestionat situația într-o manieră execrabilă.
Lumea m-a cunoscut
drept Muthulakshmi, soția lui Veerappan.
După toate greutățile cu care m-am confruntat,
am revenit, în sfârșit, în ținutul meu de baștină,
și am încredere în voi, oameni buni.
Vă rog să mă priviți ca pe fiica dvs. și să-mi fiți alături.
Noi credem că soțul meu
a sfidat poliția, i-a înfruntat
și a trăit o viață neînfricată.
Îi respectăm curajul.
Tu ce înțelegi prin ”curaj„?
Curajul înseamnă să fii absolut neînfricat.
Indiferent de gravitatea problemelor,
ar trebui să le înfruntăm și să trăim pe acest Pământ.
Ar trebui să muncim din greu și să mergem înainte.
Trebuie să lupți și să câștigi și atunci când vine inamicul.
Eu nu consider că, dacă ucizi pe cineva, dai dovadă de curaj.
Bine.
”Soția mea este o luptătoare.„
Îți voi povesti data viitoare când vei veni.
Ceea ce s-a întâmplat a fost o nedreptate. Nu se poate face nimic în privința asta.
Cei de la putere au legile lor.
La fel, și eu.
Doar zeii cerului și ai pădurii
îmi cunosc adevărul.
În 2004, la momentul morții sale, Veerappan avea 52 de ani.
Veerappan și banda lui au fost căutați pentru uciderea a peste 120 de persoane,
printre care 44 de polițiști și agenți silvici.
Veerappan și banda lui au ucis peste 1.000 de elefanți
și au făcut trafic intens cu santal.
Prădarea resurselor forestiere a fost estimată
la 22.000.000$, conform rapoartelor din 2004.
De la înființarea Forțelor Speciale,
statele Tamil Nadu și Karnataka au desfășurat circa 5.000 de polițiști
și au cheltuit aproximativ 50.000.000$ în urmăriri.
Subtitrarea: Diana Lupu