𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇
‫הבאנו לכם פינוקים.‬
‫לא הזמנו את זה.‬ ‫-זה באדיבות המטבח, עבור הסנגור בלינקולן.‬
‫מה זה?‬ ‫-רשימת האורחים שלי.‬
‫יש בה שלושה שמות.‬ ‫אתה לוקח את החתונה הזו ברצינות?‬
‫איפה מצאת את זה?‬ ‫-בארגז גדול מלא בדברים ישנים.‬
‫זו טבעת המחזור של אבא שלי‬ ‫מהפקולטה למשפטים.‬
‫שכרתי עובדים זמניים.‬ ‫-כמה מהם?‬
‫ארבעה.‬ ‫-טוב.‬
‫אני נפגשת מחר עם מנהל הנכס בסטודיו.‬
‫השכירות עלתה ל-15,000 בחודש.‬
‫אני לא יכולה לשלם יותר מ-10,000.‬ ‫-אני מצטער.‬
‫הציעו לי משרה‬ ‫במשרד התובע המחוזי בסן דייגו.‬
‫מה עם היילי?‬
‫היא יכולה להישאר איתך עד שתתאושש.‬
‫אני חושב שאת עושה טעות.‬
‫אתה העד היחיד שטען‬ ‫שראה את ליסה תוקפת את בונדורנט.‬
‫מפקח הבנייה צילם את אלה?‬
‫הוא העד בצו ההרחקה הזמני.‬
‫ג'נטריפיקציה או מוות.‬ ‫הצטרפו אלינו לחשיפת הסיפור‬
‫מאחורי הרצח האכזרי של מיטשל בונדורנט.‬
‫זה הנרי דאל.‬ ‫-כן.‬
‫מה גילית?‬
‫מה שנראה כמו כתם דם קטן על הכפפה הימנית.‬
‫הוא תואם לקורבן הרצח.‬
‫ג'ף טראמל?‬ ‫-מה אתה רוצה?‬
‫אתה זוכר את סט הכלים שהשארת?‬
‫כן.‬ ‫-אז הפטיש חסר.‬
‫אני לא מתכוון להעיד.‬ ‫אל תכניס אותי לבלגן הזה.‬
‫מה קורה?‬ ‫-אנדריאה בקשה התייעצות.‬
‫לעזאזל.‬
‫כבוד השופטת, התביעה השיגה ראיה חדשה.‬
‫כלי הרצח.‬
‫מיקי, אני נשבעת‬ ‫שאני לא יודעת כלום על הפטיש הזה.‬
‫זה מה שיש.‬
‫החדשות הטובות הן‬ ‫שזה כנראה סוף הטיעונים שלה.‬
‫ואז סוף סוף נוכל לספר סיפור משלנו.‬
‫זה מה שרציתי לעשות מהרגע הראשון.‬
‫כלומר, להעיד?‬
‫כן, להעיד. לא עשיתי את זה.‬
‫זה לא משנה. את תעידי‬ ‫רק אם לא אצליח לעשות לך תאקל קודם.‬
‫הוא אומר את זה לכל הלקוחות שלו.‬ ‫זה עובד טוב יותר עם גברים.‬
‫אני מבין. זה עינוי לשבת בלי לעשות כלום‬ ‫בזמן שאנשים קוראים לך רוצחת.‬
‫אז למה שלא אגן על עצמי?‬
‫כי לא משנה כמה כנה תהיי,‬ ‫חבר המושבעים תמיד יתהה אם את משקרת.‬
‫לכן אנחנו נותנים לעדים אחרים‬ ‫לספר את הסיפור במקומך. כבר חוזר.‬
‫כמה גרוע זה?‬
‫אתה צוחק? חבר המושבעים של היום‬ ‫גדל על כל החרא של CSI.‬
‫הם רואים ראיות של דם, וזה נגמר.‬ ‫הכפפות היו מספיק גרועות, אבל זה…‬
‫טוב, נקווה שזה יעזור לאזן את המצב.‬
‫זה חומר למתקפה על העדים של היום.‬
‫אין אקדח מעשן,‬ ‫אבל השוטרים עשו טעות בעיבוד הפטיש.‬
‫ותוכל להרוויח‬ ‫נקודות זיהוי פלילי מטכנאי המעבדה.‬
‫אנדריאה צריכה שלושה דברים כדי לנצח.‬ ‫מניע, אמצעי, והזדמנות.‬
‫לפני כן היה לה רק המניע.‬ ‫עכשיו יש גם אמצעי.‬
‫אנחנו צריכים עוד עדים משלנו.‬
‫אנחנו צריכים את הגרוש.‬ ‫-יש לי מישהו שמנסה לאתר אותו במקסיקו.‬
‫הטיעונים שלי מתחילים מחר. אולי אפילו היום.‬
‫אם הוא שם, אמצא אותו.‬ ‫-טוב.‬
‫תראה להם מה זה, טוב?‬ ‫-תודה על זה.‬
‫מוכנה?‬ ‫-כן.‬
‫- סנגור במבחן -‬
‫אני עוסק בעיצוב נוף, בבתים פרטיים.‬
‫והאם עבדת בנכס של הלקוחה‬ ‫ביום רביעי האחרון?‬
‫כן.‬
‫מר בלטרן, אתה צריך מים?‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫הייתי בבית משפחת קפלן ברביעי.‬
‫ואיפה זה נמצא?‬
‫בהאוזר. דרום וילשייר,‬ ‫בין רחוב 8 לאולימפיק.‬
‫אז כאן.‬
‫כן.‬
‫וקרה משהו יוצא דופן כשעבדת שם ברביעי?‬
‫מצאתי פטיש מתחת לגדר החיה‬ ‫בגינה הקדמית, ליד המדרכה.‬
‫האם זה הפטיש שמצאת?‬ ‫-כן.‬
‫מסמנת את הפטיש כראיה מס' 12 מטעם התביעה.‬ ‫-נרשם.‬
‫כעת, מר בלטרן,‬ ‫מה עשית אחרי שראית את הפטיש?‬
‫אמרתי למר קפלן, הבעלים.‬
‫הוא התקשר למשטרה. לא נגעתי בפטיש.‬
‫למה לא?‬
‫כי היה נראה שיש עליו דם.‬
‫אין שאלות נוספות, כבוד השופטת.‬
‫העד שלך, מר הולר.‬
‫מר בלטרן, באיזו תדירות‬ ‫אתה עובד בנכס שבו מצאת את הפטיש?‬
‫אחת לשבוע.‬
‫אחת לשבוע. האם ניתן לומר‬
‫שאתה מנקה את העלים שמתחת לגדר החיה‬ ‫עם מפוח בכל ביקור?‬
‫אני עושה עבודה טובה.‬
‫אין לי ספק לגבי זה, אדוני.‬
‫אז בחצי השנה האחרונה,‬
‫בחנת את הגדר החיה הזו פעמים רבות, נכון?‬
‫כן.‬
‫פעמים רבות, אני בטוח.‬
‫אבל לא ראית את הפטיש קודם לכן.‬
‫עד שפתאום, הפטיש פשוט הופיע,‬
‫בדיוק כשמרשתי נשפטת באשמת רצח.‬
‫התנגדות.‬ ‫-אני חוזר בי מהשאלה. אין שאלות נוספות.‬
‫הבלש אובריאן, אחרי שגידרת‬ ‫את האזור סביב הגדר החיה, מה עשית?‬
‫הנחתי את הפטיש בשקית ראיות‬
‫והעברתי אותו לקרימינולוג שהיה במקום.‬
‫האם הבחנת במשהו בנוגע לפטיש?‬
‫הבחנתי שראש הפטיש והידית שלו‬
‫מוכתמים בחומר כהה שנראה כמו דם.‬
‫כמו כן רשמתי‬ ‫את המספר הסידורי מהחלק התחתון של הידית.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫כדי לראות אם הוא תואם למספר הסידורי‬ ‫של הפטיש החסר מערכת הכלים של גב' טראמל.‬
‫והוא היה תואם?‬
‫כבוד השופטת, כדי לחסוך לביהמ"ש זמן,‬ ‫נקבע שהפטיש המדובר שייך לגב' טראמל.‬
‫אתה בטוח, מר הולר?‬
‫בהחלט.‬
‫- מה נסגר? -‬
‫יש לך התנגדות, גב' פרימן?‬
‫לא, כבוד השופטת.‬ ‫-בסדר גמור.‬
‫חבר המושבעים, זוהי עובדה מוסכמת‬
‫שהפטיש שבראיות היה שייך לנאשמת.‬
‫זו לא שאלה שעליכם לענות עליה בדיונים.‬
‫את רשאית להמשיך, גב' פרימן.‬
‫אין שאלות נוספות, כבוד השופטת.‬
‫הבלש אובריאן,‬ ‫כשהגעתם לזירת הפשע לפני שישה חודשים,‬
‫השוטרים שלכם סרקו את האזור‬ ‫בחיפוש אחר כלי הרצח. זה נכון?‬
‫כן.‬
‫ואזור החיפוש כלל את השטח‬ ‫שבו מר בלטרן מצא את הפטיש.‬
‫האם זה נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫עכשיו, בעדות הקודמת שלך,‬
‫אמרת לחבר המושבעים‬ ‫שהחיפוש שעשית היה יסודי מאוד.‬
‫זה זכור לך?‬ ‫-כן.‬
‫אז אם החיפוש שלך היה יסודי כל כך,‬
‫איך הפטיש הזה שכב שם‬ ‫מבלי שהבחינו בו במשך חצי שנה?‬
‫התנגדות. דורש ספקולציות.‬
‫אנסח את זה מחדש.‬
‫האם אתה עדיין מאמין‬ ‫שהחיפוש שעשיתם היה יסודי,‬
‫לאור הפטיש שהתגלה עכשיו?‬
‫אין חיפוש שבו מוצאים הכול.‬
‫זו שאלה של כן או לא, אדוני הבלש.‬
‫אל תדאג. גב' פרימן תוכל‬ ‫לתקן את העדות שלך בחקירה חוזרת.‬
‫מר הולר, זה לא ראוי.‬ ‫חבר המושבעים מתבקש להתעלם מההערה הזו.‬
‫אני מתנצל, כבוד השופטת.‬ ‫אבל אני סקרן, אדוני הבלש. מה נכון?‬
‫האם היית יסודי מאוד,‬ ‫והפטיש הושתל מאוחר יותר,‬
‫או שהתרשלת,‬ ‫ולא כדאי לסמוך על שום דבר מדבריך?‬
‫התנגדות. כבוד השופטת…‬
‫אני חוזר בי. אין שאלות נוספות.‬
‫- מה נסגר? -‬
‫התביעה קוראת לד"ר האנה גייטס.‬
‫ד"ר גייטס, בעבר העדת על זיהוי דנ"א‬
‫מדגימת הדם‬ ‫שנמצאה על הכפפה בנכס של גב' טראמל.‬
‫נכון.‬
‫תוכלי להזכיר לחבר המושבעים‬ ‫מה היו המסקנות שלך?‬
‫הדם על הכפפה תואם ללא ספק‬ ‫לקורבן הרצח, מיטשל בונדורנט.‬
‫ונעבור לדגימת הדם שעל הפטיש.‬
‫אני רוצה שתעברי איתנו על ההשוואה של…‬
‫כבוד השופטת, כדי לחסוך לנו‬ ‫הסבר ארוך נוסף על ראיות דנ"א,‬
‫נקבע שהדם על הפטיש תואם לקורבן.‬
‫האם נוכל לגשת?‬
‫את סומכת עליי, נכון?‬ ‫לא משנה מה אצטרך לעשות?‬
‫כבוד השופטת, ברור מה המשחק של מר הולר.‬ ‫-איזה משחק? אני מסכים איתך.‬
‫הוא מנסה למנוע ממני‬ ‫להציג את הראיות בדרך שיטתית ומשכנעת.‬
‫אז אני מונע ממך את התאטרליות.‬ ‫אני מצטער. זה אסור?‬
‫אני בעד קידום העניינים, מר הולר,‬
‫אבל אני לא רוצה שזה יחזור אליי כערעור.‬
‫הלקוחה שלי הופללה.‬ ‫זו ההגנה שלנו לאורך כל הדרך.‬
‫עכשיו, אין לי ספק שהפטיש היה כלי הרצח,‬
‫מפני שהרוצח שתל אותו שם,‬ ‫בדיוק כמו את הכפפות.‬
‫והלקוחה שלך מסכימה לכל זה?‬
‫כן.‬
‫בסדר. בית המשפט מקבל את הקביעה.‬
‫אנחה את חבר המושבעים אחרי הפסקת הצהריים.‬
‫אני יודע מה אני עושה.‬ ‫-באמת?‬
‫כי אם אתה מנסה להכין את השטח‬ ‫לערעור על ייצוג עו"ד לא אפקטיבי, זה פועל.‬
‫קביעת עובדה בראיות הכי גרועות שלהם?‬
‫לפעמים עדיף לא להיאבק.‬
‫זה שטויות!‬ ‫צריך לתקוף כל עד ולהיאבק בכל פיסת ראיות,‬
‫כי אי אפשר לדעת‬ ‫מה יעורר ספק סביר בחבר המושבעים. ‬
‫אז את לוקחת קורס אחד במשפט פלילי‬ ‫וחושבת שאת יכולה להגן במשפט יותר טוב ממני?‬
‫לא למדתי את זה בקורס. למדתי את זה ממך.‬ ‫-היא עמדה לחסל אותנו.‬
‫ככל שיהיה לה יותר זמן‬ ‫לדבר על ראיות דנ"א ודם…‬
‫אז פשוט נתת לה את כלי הרצח?‬
‫לא הייתה לי ברירה.‬ ‫זה היה מגיע כך או כך.‬
‫קטעתי אותה‬ ‫לפני שהיא הצליחה לחגוג על זה, זה הכול.‬
‫אתה מזגזג באסטרטגיות מתחילת המשפט,‬ ‫ונראה לי שאני יודעת למה.‬
‫אה, עוד משהו. לא רציתי להעלות את זה‬ ‫הבוקר, כי אני יודעת שאתה שונא את זה.‬
‫אתה זוכר שהיום הוא…‬
‫אוי, לא. אל תגידי את זה.‬
‫היילי השאירה משהו במשרד, והבטחתי לה‬ ‫שאחזיר אותך למשרד בצהריים כדי לקחת את זה.‬
‫לורנה, אני באמצע משפט.‬
‫אבל מדובר בהיילי. ואתה חייב לאכול.‬
‫ויש שאריות מ"הולי בייזל" במקרר.‬
‫טוב. נעשה את זה זריז.‬
‫יופי. אבל קודם, כדאי שתסביר‬ ‫את האסטרטגיה המבריקה שלך ללקוחה.‬
‫היי.‬ ‫-היי. את בסדר?‬
‫כן. מה קרה שם?‬
‫בואי. אסביר לך בדרך.‬ ‫-לאן?‬
‫למשרד שלי. מסתבר שיש אוכל תאילנדי.‬
‫טוב, אני מבינה למה עשית את זה.‬
‫האמת היא שזו נראית‬ ‫כמו דרך טובה לנטרל את הטיעונים שלהם.‬
‫זו הייתה התוכנית.‬ ‫-ומה עם הטיעונים שלנו?‬
‫למה שלא אספר את האמת על דוכן העדים?‬
‫כי אנדריאה תנפח כל חוסר-עקביות‬ ‫ותגרום לזה להיראות כמו שקר.‬
‫אבל זה לא שקר.‬
‫אני יודע, ליסה.‬ ‫אבל גם אם תעלי לדוכן העדים,‬
‫זה לא יהיה כדי לספר את הסיפור של אותו יום.‬ ‫זה יהיה כדי לספר את הסיפור שלך.‬
‫מי את, למה המסעדה חשובה לך כל כך.‬
‫אם הייתי מכין אותך להעיד,‬ ‫על זה היינו מדברים.‬
‫אבל זה מסוכן מדי. תסמכי עליי.‬ ‫-אני כן.‬
‫סומכת עליך.‬
‫שלום?‬
‫היי! אנחנו בחדר הישיבות!‬
‫מזל טוב!‬
‫זה הרעיון של היילי.‬ ‫תעמיד פנים שאתה אוהב את זה.‬
‫מותק, תודה! זה כל כך מתוק. תודה.‬ ‫לא היית צריכה.‬
‫אתה לא צריך להגיד את הביטוי שמתחיל ב-י'.‬ ‫אפשר להגיד: "חמישי מעל-הממוצע שמח."‬
‫טוב.‬
‫מי כל האנשים האלה?‬
‫העובדים הזמניים.‬ ‫תעמיד פנים שאתה מחבב גם אותם.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מיקי, אולי פשוט נתראה בבית המשפט.‬
‫לא, זה בסדר. אז שנתחיל?‬
‫יש עוד מישהו שצריך לחכות לו.‬
‫מי?‬
‫מיגליטו, בן שלי!‬
‫אימא, מה את עושה פה?‬
‫טוב, היילי אמרה: "מאמא אלנה,‬ ‫אבא שלי שונא את ימי ההולדת שלו. מה לעשות?"‬
‫ואמרתי: אני בדרך!‬
‫אוי, אני כל כך מצטערת שאימא שלך נטשה אותך.‬
‫מגי לא… לא משנה. אימא…‬
‫הכרתי את כולם.‬
‫איזי כזאת מתוקה. ההוא עם האופנוע.‬ ‫אני לא יודעת בקשר לשיער שלו.‬
‫והאישה הבלונדינית.‬ ‫-שמה לורנה, והיא דוברת ספרדית. זוכרת?‬
‫"האישה הבלונדינית"‬ ‫עדיף על "הגרושה השנייה".‬
‫אותך לא הכרתי.‬
‫אה, אני…‬ ‫-זו ליסה, הלקוחה שלי.‬
‫מה עשית?‬ ‫-טוב. מספיק, אימא.‬
‫היא הרגה מישהו?‬ ‫-לא, וגם היא דוברת ספרדית.‬
‫באמת? חשבתי שהיא יוונית.‬ ‫-לא.‬
‫למה מיקי שונא את יום ההולדת שלו?‬
‫אבא שלו תמיד היה שוכח,‬ ‫ואימא שלו תמיד סובבה את זה אליה.‬
‫אה. זה מסביר הרבה.‬ ‫-כן.‬
‫נחמד מצידך שבאת, אבל זה לא זמן טוב.‬
‫מתי זה זמן טוב?‬
‫בטח לא כשאתה שוכב חצי מת בבית החולים.‬
‫זה לא היה כזה רציני.‬
‫זו לא הפעם הראשונה שאתה לא מספר לי משהו.‬ ‫-דיברנו על זה.‬
‫איך היית עוזרת לי בגמילה?‬
‫עוזרת? אני אימא שלך.‬ ‫אני ילדתי אותך. גידלתי אותך לבדי.‬
‫אל תהיי כזאת דרמטית, אימא.‬
‫ואם זו הייתה היילי?‬ ‫מה אם היא הייתה כמעט מתה ולא מספרת לך?‬
‫טוב. אני מבין. באמת.‬
‫אבל תביני אותי,‬ ‫אני באמצע משפט ואני חייב לחזור.‬
‫אז סוף סוף אראה את הבן שלי בבית המשפט?‬
‫ב… לא, אימא.‬
‫בית המשפט הוא הבמה שלי.‬ ‫אסור שיהיו שם הסחות דעת.‬
‫אני מבינה. אבל אתה לא יכול ללכת ככה.‬
‫אתה רזה. חיוור.‬
‫תראה.‬
‫קמומיל להחלמה.‬
‫נראחו לתיאבון.‬
‫ג'ינג'ר זה נפלא.‬
‫והכי חשוב, שלושה חודשים של אנטיביוטיקה.‬
‫הם היו בחצי מחיר בטיחואנה.‬
‫את עדיין עושה תשדירי שירות?‬
‫זה למען האנשים.‬
‫תני לי שנייה.‬
‫מיקי הולר. הלו?‬
‫היי, זה ג'ף טראמל.‬ ‫אני למטה. אני רוצה לדבר.‬
‫ג'ף?‬
‫כמעט לא זיהיתי אותך בלי הלינקולן.‬
‫כן. אין לי הרבה זמן.‬ ‫אני צריך לחזור לביהמ"ש.‬
‫טוב, שיניתי את דעתי.‬
‫אני רוצה להעיד.‬ ‫ליסה לא עשתה את זה. אין מצב.‬
‫טוב. זו התחלה טובה, אבל אצטרך עוד.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫למה נעלמת?‬
‫איפה היית? הסתבכת בצרות עם החוק?‬ ‫אני צריך לדעת מה התביעה עלולה לזרוק עליך.‬
‫שום דבר מזה לא משנה.‬ ‫רק תגיד לי מה אתה רוצה שאומר, ואגיד את זה.‬
‫מה אתה עושה פה, ג'ף?‬
‫אמרתי לך הרגע.‬
‫מה, שתשקר על דוכן העדים אם אומר לך?‬ ‫כן, את זה הבנתי. אבל מה אתה רוצה?‬
‫תשמע, אני פורש מהמסעדה,‬ ‫ואז היא מתחילה להצליח?‬
‫זו הבעיה שלי.‬ ‫אני רק רוצה נתח ממה שיהיה בעתיד.‬
‫הפודקאסט של הנרי?‬ ‫-בחייך.‬
‫בטח יעשו מזה סרט, לא?‬
‫לי ולליסה היו חילוקי דעות,‬ ‫אבל עכשיו נוכל לעזור זה לזה.‬
‫אנחנו יכולים לעשות פה עסקה.‬
‫לא, ג'ף. אני לא עושה עסקאות,‬ ‫ולא מעלה שקרנים לדוכן העדים.‬
‫תשמע, אני מנסה לזרוק לך עצם.‬ ‫מבין? תעזור לי לעזור לך.‬
‫החיים של ליסה עומדים על הכף. מבין?‬
‫עכשיו, אם אתה רוצה לדבר על עדות כנה,‬ ‫ללא תשלום, בוא נדבר.‬
‫עד אז, תתחפף.‬
‫לא, אמרתי לך. לא אוכל לעמוד בזה. זה…‬
‫לא.‬
‫כן. אני מבינה. ידייך קשורות, שיהיה.‬
‫שיחה שנגמרת ב"שיהיה" היא בד"כ לא טובה.‬
‫כן. טוב…‬
‫נראה שהסטודיו לריקוד שלי מת.‬
‫חשבתי שסגרת משהו.‬
‫נכון.‬
‫עד שמנהל הנכס העלה את הפיקדון.‬
‫מה? למה?‬
‫סיפור ארוך. והוא מתחיל ונגמר בריי.‬ ‫-אבל הם לא יכולים לעשות את זה.‬
‫מה אני אמורה לעשות? לפנות לשופטת ג'ודי?‬
‫זה לא שהפסדתי כסף. איבדתי רק…‬
‫חלום מטופש.‬
‫הוא לא מטופש.‬
‫בואי נדבר אחרי המשפט. אולי נמצא פתרון.‬
‫- ליידי מ' -‬
‫או, הנה הוא! טוב, חברים.‬
‫אני מצטער. סליחה, חברים.‬
‫"יום הולדת שמ…"‬
‫בחזרה לחדר הישיבות, להטעין מחדש.‬
‫הוא מתכוון להעיד?‬ ‫-לא, אני לא יכול לתת לו לעשות את זה.‬
‫תן לי לנחש. הוא רוצה כסף.‬
‫הוא כנראה שמע על הפרסום שהמשפט שלך מקבל.‬
‫אולי החבר שלך, הנרי, שכנע אותו.‬ ‫זה לא יפתיע אותי.‬
‫אני חייב לשאול, ליסה.‬
‫לא יצרת איתו קשר שוב, נכון?‬
‫מה?‬
‫מיקי, לא דיברתי איתו שנים,‬ ‫ואתה יודע את זה.‬
‫לא הייתי מבקשת ממנו כלום.‬
‫נראה שאתה שוב מפקפק בי.‬
‫אתה כל הזמן מבקש ממני לבטוח בך.‬
‫אני צריכה שתבטח בי גם.‬
‫את צודקת. אני מצטער. זה סיכון מקצועי.‬
‫טוב, חברים.‬
‫כן. טוב. מוכנים? ו…‬
‫"יום הולדת…"‬
‫חבר'ה, אני ממש מצטער.‬
‫לא נעים לי לעשות את זה,‬ ‫אבל אנחנו חייבים לחזור לבית המשפט.‬
‫מצטער. אפשר לקחת את השאריות לדרך?‬
‫אוי. כבר אכלתי אותן.‬
‫מה? בלי עוגה? צמתי כל הדרך עד לכאן.‬
‫תאכלו בלעדיי.‬ ‫תודה לכולם. במיוחד לך.‬
‫מצטערת שפישלתי עם יום ההולדת שלך. חשבתי‬ ‫שאולי אצליח לדחוס אותה בארוחת הצהריים.‬
‫מתוקה, את אף פעם לא יכולה‬ ‫לפשל ביום חמישי מעל-הממוצע שלי.‬
‫אגיד לך מה. נחגוג ביחד, רק אני ואת.‬
‫נשיר "מנייניטאס" והכול.‬
‫טוב.‬
‫טוב, אם אי אפשר לראות אותך בבית המשפט,‬ ‫אקח את היילי לקניות.‬
‫היא זקוקה לאישה עם חוש אופנתי בחיים שלה.‬
‫מעולה. תודה. כן.‬
‫נכון. כן.‬
‫בסדר.‬
‫תיהנו, בנות. תודה.‬
‫מה?‬ ‫-מה זאת אומרת "מה"?‬
‫אתה יודע מה.‬
‫התעלמת ממני כל הדרך עד לכאן. אז, מה?‬
‫העוגה.‬
‫העוגה?‬
‫עוגת יום ההולדת.‬
‫היא הייתה מ"ליידי מ'".‬
‫היה לנו שם זיכוי לעוגת החתונה שלנו.‬ ‫-התוקף שלו עמד לפוג.‬
‫וזה פתיר עם שיחה למנהל.‬ ‫את אוהבת לעשות את זה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אני מנסה לומר‬ ‫שחשבתי שהחתונה נדחתה, לא בוטלה.‬
‫פשוט עדיין לא קבענו תאריך חדש,‬ ‫וכשאני מעלה את זה, אתה משנה את הנושא.‬
‫מה?‬
‫אני רוצה להתחתן בכל מקום, בכל שעה.‬
‫רק תזרקי מקום ותאריך. אתחתן ברגע זה.‬
‫תירגע.‬
‫את עדיין רוצה?‬
‫בטח שכן!‬ ‫אני פשוט חושבת שזה סוג של סימן.‬
‫למה?‬
‫שאולי כדאי שנתחתן בסתר, כמו שרצית.‬
‫אה, עכשיו את רוצה להתחתן בסתר?‬
‫סליחה. אכפת לך?‬
‫חשבתי שזה מה שאתה רוצה.‬ ‫-נכון.‬
‫זה מה ש… רציתי.‬
‫אתה רוצה חתונה גדולה.‬ ‫-לא. כן, אולי.‬
‫עם הטוקסידו המושכרת,‬ ‫והרמת הכוסית הדביקה, ולהקת הקאברים?‬
‫אימא שלי עם כל ההערות המתנשאות שלה?‬
‫כן, אני רוצה הכול.‬
‫את כל זה. אני עושה את זה רק פעם אחת.‬
‫אני הולך לבלות את שארית חיי איתך,‬ ‫ואני רוצה להגיד את זה מול כולם.‬
‫לא מול איזה חקיין של אלביס, או איזה שופט‬ ‫שכנראה גזר עליי פעם תקופת מבחן.‬
‫מה שתגיד.‬
‫גב' סטרן,‬ ‫כמה זמן את מתגוררת בשכנות לליסה טראמל?‬
‫12 שנים.‬
‫ועד כמה את מכירה אותה?‬
‫לא יותר מדי. היינו שכנות,‬ ‫אבל היא ובעלה מעולם לא היו שכנים טובים.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מהרגע שעברתי לגור בבית, היו לנו מחלוקות.‬
‫הגדר, העצים,‬
‫רעש ממזנון האוכל שלה, רעש מהם.‬
‫מה זאת אומרת "רעש מהם?"‬
‫הם היו רבים כל הזמן.‬ ‫לא הייתי יכולה לישון בלילה. ריבים מכוערים.‬
‫שמעת משהו חוץ מהרמת קול?‬
‫הם היו משליכים דברים.‬
‫דברים היו נשברים.‬
‫פעם אחת, הם נאלצו להזמין אמבולנס.‬
‫היית עדה לזה?‬
‫היה מאוחר.‬
‫לקחו את בעלה, ג'ף, לבית החולים.‬
‫זמן קצר לאחר מכן, הוא הסתלק.‬ ‫אני לא יכולה להאשים אותו.‬
‫תודה. אין לי עוד שאלות.‬
‫העדה שלך, מר הולר.‬
‫גב' סטרן, בלילה שציינת, שבו הגיע האמבולנס,‬
‫האם תהיי מופתעת לגלות‬ ‫שג'ף נלקח לבית החולים‬
‫עקב מקרה חירום רפואי,‬ ‫ולא בגלל פציעה כתוצאה מריב?‬
‫לא שמעתי שום דבר על מקרה חירום רפואי.‬
‫לא?‬
‫שאלת?‬
‫לא. כפי שאמרתי, לא היינו קרובים.‬
‫הבנתי.‬
‫נמשיך הלאה.‬
‫האם ניהלת פעם מו"מ‬ ‫עם חברת בונדורנט על מכירת הנכס שלך?‬
‫כן, אבל לא יצא מזה שום דבר.‬
‫הם הציעו לך הצעה?‬
‫זו הייתה הצעה בתנאי.‬
‫באיזה תנאי?‬
‫שגב' טראמל תמכור את הנכס שלה.‬
‫כי הנכס שלך לא יהיה קשור לנכס של בונדורנט,‬ ‫אלא אם גם ליסה תמכור את הנכס שלה.‬
‫משהו כזה.‬
‫מה היה גובה ההצעה?‬
‫אחד וחצי.‬
‫מיליון?‬ ‫-כן.‬
‫מיליון וחצי דולר.‬ ‫זה מה שהפסדת מפני שליסה סירבה למכור.‬
‫זו הסיבה שיש לך טינה כלפיה, נכון?‬ ‫-התנגדות.‬
‫אני חוזר בי. אין לי שאלות נוספות לעדה.‬
‫מר קים, האם זו התמונה של ההפגנה‬ ‫שצילמת בתאריך הזה?‬
‫כן.‬
‫מכניסה את התצלום‬ ‫כראיה מס' 17 מטעם התביעה, כבוד השופטת.‬
‫למה צילמת את התמונה הזו?‬
‫המצב היה די מתוח.‬ ‫חשבתי שעלולה להיות אלימות.‬
‫והייתה?‬
‫טוב, את יכולה לראות בעצמך.‬
‫גב' טראמל מאיימת על מר בונדורנט,‬ ‫כועסת מאוד.‬
‫הוא ניסה להרגיע אותה, אבל כשל.‬
‫צילמתי את התמונה בדיוק כשהיא דחפה אותו.‬
‫ואז הגיע איזה מאבטח של הבניין‬ ‫וסילק אותם משם.‬
‫איפה היית בזמן ההפגנה, מר קים?‬
‫מר בונדורנט בנה אגף נוסף למשרדים שלו.‬
‫הייתי שם כדי לבדוק את היסודות.‬
‫בעבודתך כמפקח בנייה עירוני,‬
‫האם בדקת את כל הפרויקטים של מר בונדורנט?‬
‫רבים מהם. הוא מפתח…‬
‫הוא היה מפתח רציני.‬
‫אם כך, היית אומר שהפרנסה שלך‬ ‫תלויה במפתחים כמו מר בונדורנט?‬
‫התנגדות, כבוד השופטת.‬ ‫מר קים הוא עובד ציבור שמקבל תשלום מהמחוז.‬
‫המשכורת שלו לא תלויה בשום מפתח.‬
‫מתקבלת. חבר המושבעים יתעלם מהאפיון.‬
‫מר קים, על מה אתה ומר בונדורנט‬ ‫דיברתם לפני ההפגנה?‬
‫לא דיברנו.‬
‫הוא לא ביקש ממך לצלם תמונות‬ ‫שיוכל להשתמש בהן כדי לבקש צו הרחקה‬
‫נגד גב' טראמל?‬
‫לא.‬
‫אז איך התמונה שלך הייתה כלולה‬ ‫בבקשה של מר בונדורנט לצו הרחקה?‬
‫הוא ראה אותי מצלם באותו יום,‬ ‫וביקש לראות את התמונות.‬
‫אתה כל הזמן אומר "תמונות" ברבים,‬ ‫אבל התביעה הציגה רק תמונה אחת.‬
‫מה קרה ליתר התמונות?‬
‫מחקתי את כל היתר.‬
‫מפני שמר בונדורנט אמר לך?‬
‫לא, מפני שכל הסיפור היה די מכוער.‬
‫לא רציתי להסתכל עליהן יותר.‬
‫עכשיו, מר קים, התמונה הזו הוגדלה, נכון?‬
‫כן.‬
‫התמונה הזו הייתה‬ ‫בהיסטוריית המיילים של מר בונדורנט.‬
‫זו התמונה המקורית ששלחת לו?‬
‫אני מאמין שכן.‬
‫טוב. עכשיו, היה שם עוד מישהו שצילם?‬
‫לא שידוע לי.‬ ‫כתבי חדשות הגיעו מאוחר יותר.‬
‫הבנתי. מה עם סרטונים?‬
‫סרטונים?‬
‫אתה רואה את האדון כאן?‬
‫רוכב האופניים?‬
‫תוכל לומר לנו מה יש לו על הקסדה?‬
‫נראה כמו מצלמה קטנה.‬
‫התנגדות, כבוד השופטת.‬
‫למה? עדיין לא שאלתי כלום.‬
‫חוסר בסיס,‬ ‫לסרטון שמר הולר מתכוון לנסות להציג.‬
‫אני חושב שמר קים והתמונה שלו‬ ‫סיפקו את הבסיס.‬
‫זו הטלת ספק, גב' פרימן. בואו נראה אותה.‬
‫…חייב לעוף.‬
‫היי, היי, הו הו, בונדורנט חייב לעוף!‬
‫זו חדירה לפרטיות!‬
‫לא תבואו אליי ככה. אין לכם זכות להיות כאן!‬
‫אני רוצה‬ ‫שכל האנשים המחורבנים האלה יסתלקו מייד…‬
‫מר קים, האם הקטע הזה של הסרטון‬ ‫מראה את אותו הרגע שצילמת?‬
‫פחות או יותר.‬
‫פחות או יותר?‬
‫אבל כרגע ראינו מה הוביל לרגע הזה.‬
‫התוקף בעימות הזה‬ ‫לא היה גב' טראמל, אלא מר בונדורנט, נכון?‬
‫גב' טראמל פשוט ניסתה להגן על עצמה?‬
‫אני…‬
‫תשמע, אני יודע מה ראיתי.‬
‫כנראה שלא הסתכלת בכל הקטעים האחרים.‬
‫התנגדות.‬
‫חוזר בי.‬
‫אבל אני שומר את הזכות‬ ‫לקרוא לעד לחקירה חוזרת.‬
‫אין שאלות נוספות כרגע.‬
‫רנה? אני חושבת שאתה הבא בתור.‬ ‫התביעה עומדת לסיים את הטיעונים.‬
‫רנה?‬
‫סליחה. אני מוכן.‬
‫- מדינת קליפורניה -‬
‫גב' פרימן, יש לך עד נוסף?‬ ‫-מבקשת לגשת, כבוד השופטת.‬
‫- טרזה מדינה‬ ‫שופטת -‬
‫כבוד השופטת, השעה ארבע.‬
‫התביעה רוצה להזמין עד נוסף,‬
‫אבל אנחנו רוצים לשקול את הנושא עד מחר.‬
‫יש לך מזל.‬
‫הנכד שלי מופיע הערב בהצגה של בית הספר,‬ ‫ולחבר המושבעים לא תזיק קצת מנוחה.‬
‫אבל אני מצפה שתזמיני עד‬ ‫או שתסיימי את הטיעונים מחר על הבוקר.‬
‫בהחלט, כבוד השופטת. תודה.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫כבוד השופטת.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן. אני פשוט רוצה להיות מוכן למחר,‬ ‫זה הכול.‬
‫גם את צריכה להיות מוכנה.‬ ‫בלי בישולים הערב. תזמיני אוכל.‬
‫בישולים מרגיעים אותי.‬
‫כן? אז תעשי סעודה גדולה.‬ ‫רק תשאירי לי שאריות, טוב?‬
‫קיבלת. נתראה מחר.‬
‫מה קרה?‬
‫אנדריאה אמרה שאולי היא תזמין עד נוסף.‬
‫לא נשארו לה עדים מוצלחים ברשימה.‬
‫ותאמינו לי, היא לא תסיים את הטיעונים‬ ‫בפרמדיק שהכריז על מותו של בונדורנט.‬
‫אז עם מי היא תסיים?‬
‫אני חושד שיש לה מידע על ג'ף טראמל.‬
‫הגרוש.‬
‫כן. הוא כאן, בלוס אנג'לס.‬ ‫הוא רצה כסף כדי להעיד לטובת ליסה.‬
‫אני חושש שאולי עכשיו הוא יעיד נגדה.‬
‫אני מטפל בזה.‬
‫אני גם צריך לזוז.‬ ‫-לאן?‬
‫זה יום ההולדת שלי, שכחת?‬
‫לא היית חייב לעשות את זה. יש לך משפט.‬
‫לא, אמרתי לך שנחגוג ביחד.‬ ‫חוץ מזה, איפה עוד יצא לי לראות את זה?‬
‫אוי, אני מלאה בקקי!‬
‫זה הסוכן שלה.‬ ‫היא צועקת עליו כל אחר הצהריים.‬
‫מה הסיפור שלהם?‬
‫מאמא אלנה ואבא שלך?‬
‫כאילו, אני יודעת איך זה נגמר,‬ ‫אבל איך זה התחיל?‬
‫טוב, סבא שלך‬ ‫היה הסנגור הפלילי הכי גדול בלוס אנג'לס.‬
‫ומאמא אלנה הייתה‬ ‫שחקנית צעירה ממקסיקו סיטי,‬
‫עם חלומות גדולים, כמו ריטה הייוורת'.‬
‫את בטח לא יודעת מי זאת.‬
‫אתה צוחק? כוכבת ממוצא ספרדי ששינתה את שמה.‬
‫צפיתי איתך במספיק סרטים ישנים.‬
‫אז מאמא אלנה ואבא שלך‬ ‫נפגשו באיזה מועדון לילה מפונפן?‬
‫לא, עוד יותר טוב.‬
‫הוא ראה אותה‬ ‫בקצה השני של הבריכה במלון בבוורלי הילס,‬
‫וזו הייתה אהבה ממבט ראשון.‬
‫לפחות לתקופה מסוימת.‬
‫הוא היה כזה.‬
‫הוא הכיר מישהי אחרת?‬ ‫אתה יודע, אחרי מאמא אלנה?‬
‫הוא הכיר הרבה נשים.‬ ‫אבל אף אחת מהן לא נשארה לאורך זמן.‬
‫מה איתך?‬
‫ראיתי אותך עם הלקוחה שלך היום.‬
‫קורה ביניכם משהו?‬
‫הבטחתי לך שלא אשקר לך לעולם,‬ ‫אז משהו באמת קרה.‬
‫אבל שמתי לזה סוף‬ ‫ברגע שהיא הפכה ללקוחה שלי.‬
‫לעולם לא אחצה את הקו הזה.‬
‫מה עם אבא שלך?‬
‫זה סיפור אחר, לרכיבה ארוכה יותר.‬
‫עכשיו, בואי. נראה לי שהספיק לה.‬
‫אני מעריכה את זה שבאת לכאן.‬
‫קרלוס עדכן אותי.‬
‫הייתה בעיה עם הפיקדון?‬
‫לא.‬
‫לא, היה לי את סכום הפיקדון‬ ‫שעליו סוכם בחוזה.‬
‫הבעיה היא שקרלוס לא רצה לקבל אותו.‬
‫כן. טוב, תנאי השוק השתנו.‬
‫פרופיל הסיכון שלנו הצטמצם. אני מצטערת.‬
‫אבל אם תגייסי מקדמה חדשה, המקום שלך.‬
‫כן. בקשר לזה.‬ ‫-מה זה?‬
‫זה טופס הבקשה המקורי לשכירות של הסטודיו.‬
‫וזה טופס הבקשה שהחברה שלי כאן נתנה לקרלוס‬ ‫היום. גם עבור שכירות של סטודיו לריקוד.‬
‫כפי שאת יכולה לראות, טופסי הבקשה זהים.‬
‫היא רק שינתה את השמות.‬
‫ולכן זה מוזר שקרלוס‬ ‫הציע לי את הפיקדון המקורי,‬
‫ולא את הפיקדון שקפץ ב-50% בשביל איזי.‬
‫אז אנחנו סקרניות.‬
‫האם תנאי השוק השתנו תוך שלוש שעות?‬
‫תשמעי, אני רק הבעלים.‬
‫קרלוס מנהל את הנכס,‬ ‫את השכירות והכול. אני רק משלמת לו שכר.‬
‫אז טוב שאנחנו אומרות לך‬ ‫שמנהל הנכס שלך נקט באפליה בלתי חוקית,‬
‫תוך הפרה של חוק זכויות האזרח,‬ ‫חוק הדיור ההוגן, וגם כמה חוקי מדינה.‬
‫את לא רוצה שמישהו‬ ‫יחשוב שזה היה הרעיון שלך.‬
‫הבוס שלנו, למשל.‬ ‫-אוי.‬
‫שהוא עו"ד ממש קשוח.‬
‫או ה"אל-איי טיימס".‬
‫טוב, אני אמורה להתקבל ללא אודישן,‬ ‫אבל בשבילך, אחרוג ממנהגי.‬
‫רק הפעם.‬
‫טוב. נתראה.‬
‫כל זה לשלושה ימים, אימא?‬
‫מנהלי ליהוק.‬ ‫אי אפשר לדעת איזה מראה הם ירצו.‬
‫את נראית מרוצה.‬
‫יש לי מחר אודישן לפיילוט.‬
‫אתה יודע מה זה אומר?‬
‫שאוכל להיות כאן כל הזמן איתך ועם היילי.‬
‫כל הזמן?‬
‫כן!‬
‫תני לי רגע.‬ ‫-כן.‬
‫הצלחת?‬ ‫-בינתיים לא.‬
‫הצלחתי להשיג את צילומי מצלמות האבטחה‬ ‫מהשיחה שלך עם ג'ף טראמל,‬
‫אבל הן רק תפסו אותו בדרכו לרכבת התחתית.‬
‫אחרי זה, הוא נעלם.‬ ‫-שיט.‬
‫זה לא בשבילך, כדור פרווה.‬
‫אתה רוצה שאארוב במשרד התובע המחוזי?‬
‫אם יקראו לו להעיד,‬ ‫הוא עשוי להיות שם בהכנות.‬
‫זה לא שווה את הטרחה כרגע.‬ ‫אם השיגו אותו, השיגו אותו.‬
‫תישן קצת, טוב?‬
‫גם אתה, מיק.‬
‫בוא.‬
‫למה לא סיפרת לי שאתה מופיע על השער?‬
‫כי זה לא חשוב.‬ ‫-לא?‬
‫תחשוב איפה היית לפני שנה.‬
‫מכור לתרופות ועובד מהאוטו.‬
‫אני אוהב לעבוד מהאוטו.‬
‫עכשיו מכבדים אותך. כל העיר יודעת מי אתה.‬
‫את משווה אותי אליו.‬
‫אתה עונד את הטבעת שלו.‬
‫גם אבא שלך וגם אני רצינו להיות כוכבים.‬
‫זה מעולם לא הסתדר.‬
‫עכשיו אתה הכוכב. הבן שלנו.‬
‫למה אתה לא נותן לי להתגאות בך?‬
‫אני נותן לך. אני מעריץ אותך.‬ ‫אקח את המזוודות שלך לחדר.‬
‫גם אני מעריצה אותך, ילד יפה שלי.‬
‫סליחה, אני מפריעה לך?‬
‫לא. אני זקוק לכמה שיותר שמחה.‬
‫סוף סוף דברים מסתדרים.‬
‫אני רוצה לשאול אותך משהו.‬ ‫את חושבת שהשתניתי?‬
‫באיזה אופן?‬
‫כעו"ד, כמעסיק?‬
‫כמכור לשעבר? תבחרי את.‬
‫אני לא יכולה להעיד על השניים הראשונים,‬ ‫והשלישי הוא תמיד תהליך מתמשך.‬
‫מה קורה, לורנה?‬ ‫-שני דברים.‬
‫אחת, הדיון נדחה לאחה"צ.‬ ‫-מה? למה?‬
‫לשופטת היה טיפול שיניים דחוף.‬ ‫אבל זה לא העניין החשוב.‬
‫מה שחשוב הוא שקיבלנו רשימת עדים מתוקנת,‬
‫וג'ף טראמל הוא לא העד המסתורי.‬
‫אז מי זה, לעזאזל?‬
‫כבוד השופטת,‬ ‫התביעה מזמינה את הנרי דאל לדוכן העדים.‬
‫אפשר לגשת, כבוד השופטת?‬
‫לפני שנתחיל,‬
‫רציתי להתנצל על ההתחלה המאוחרת.‬
‫אחרי ההצגה של הנכד שלי,‬ ‫לקחנו אותו לאכול פרוזן יוגורט,‬
‫ונשברה לי שן בגלל אגוז פקאן.‬
‫זה היה אחרי ההפקה הכי ארוכה‬ ‫של "העיירה שלנו" שנצפתה אי פעם במדינה.‬
‫ההרדמה מתחילה להתפוגג.‬
‫מצטער על אי הנוחות, כבוד השופטת,‬ ‫אבל זו מכה עבורי.‬
‫הנרי דאל‬ ‫לא היה ברשימת העדים המקורית של התביעה.‬
‫לא היה לי זמן להתכונן.‬
‫גב' פרימן, כשביקשת זמן לשקול עד נוסף,‬
‫השתמע מכך שזה עד שכבר ציינתם.‬
‫זו הייתה כוונתי, כבוד השופטת.‬
‫אבל אתמול בערב, ‬ ‫נודע לי שלמר דאל יש ראיות שמצביעות‬
‫על אשמת הנאשמת באופן ישיר,‬ ‫תוך שימוש בהצהרות הנאשמת עצמה.‬
‫אילו הצהרות?‬
‫אלה שמופיעות‬ ‫בהקלטות הגולמיות של הפודקאסט של מר דאל,‬
‫שמר הולר יודע עליהן,‬ ‫מפני שהוא ניסה להסתיר אותן מאיתנו.‬
‫נו, באמת. זה שקר.‬
‫העברתי כל הקלטה שהייתה לי, כבוד השופטת.‬
‫טוב, שניכם.‬
‫מר הולר.‬
‫בדרך כלל הייתי נוטה להסכים איתך‬
‫שהאיחור של גב' פרימן בעייתי‬ ‫כמו קרמל מלוח, אבל…‬
‫אם העד יכול‬ ‫להציג את טיעוני הנאשמת בדרך רלוונטית,‬
‫אני מאמינה שחבר המושבעים צריך לשמוע את זה.‬
‫תוכל להתנגד, מר הולר.‬
‫אם הראיות לא רלוונטיות,‬ ‫נמחק אותן מהפרוטוקול.‬
‫מעבר לכך, אני רק יכולה להציע לך‬ ‫זמן נוסף כדי להתכונן לחקירה הנגדית.‬
‫זמני את העד שלך, גב' פרימן.‬
‫מר דאל, כמה שעות בערך‬ ‫השקעת בריאיון הנאשמת לפודקאסט?‬
‫בסך הכול? שבע או שמונה שעות.‬
‫ובכמה מהחומרים האלה‬ ‫השתמשת בשני הפרקים שסיימת עד כה?‬
‫15 דקות, אולי 20.‬
‫וזה, כמובן,‬ ‫אומר שנשארו חומרים רבים שלא השתמשת בהם.‬
‫עכשיו, בהקלטות שלא השתמשת בהן,‬ ‫האם הנאשמת דיברה‬
‫על תוכניות ספציפיות שלה‬ ‫לעצור את הפיתוח של מר בונדורנט?‬
‫כן.‬
‫כבוד השופטת, התביעה מבקשת‬ ‫לסמן את קובץ האודיו הזה כראיה מס' 18.‬
‫בבקשה.‬
‫טוב, כולם אוהבים סיפורי דויד וגוליית,‬ ‫אבל בחייך.‬
‫מה הסיכויים שלך לעצור מיליארדר?‬
‫טוב, כגודל העלייה, כך גודל הנפילה, נכון?‬
‫תשמע, אני לא אקטיביסטית,‬
‫אבל הבנתי‬ ‫שאם האדם הזה מתכוון לשחק אותה קשוח,‬
‫אנחנו צריכים להיות קשוחים יותר.‬ ‫-אהבתי.‬
‫אז למדנו עליו הכול,‬
‫החל מהמקום שבו הוא שותה קפה בבוקר‬
‫ועד למקום בחניון‬ ‫שבו הוא מחנה את רכב הספורט המטופש שלו.‬
‫בכל מקום שאליו הלך, שם חיכינו.‬
‫מר דאל,‬
‫- אמצעי, מניע, הזדמנות -‬
‫אתה מודע לכך שהחניון של מר בונדורנט‬ ‫הוא המקום שבו הוא נרצח?‬
‫התנגדות, כבוד השופטת. העובדה הזו‬ ‫כבר נרשמה. ידע העד לגביה אינו רלוונטי.‬
‫חוזרת בי. אין שאלות נוספות.‬
‫מר הולר, העד שלך.‬
‫אלא אם אתה רוצה לבקש הפסקה,‬ ‫שאאשר לך בשמחה.‬
‫אין צורך, כבוד השופטת. אין לי שאלות.‬
‫אם כך, התביעה סיימה את דבריה.‬
‫כבוד השופטת, האם נוכל לצאת להפסקה עכשיו,‬ ‫לפני שנתחיל בטיעונים?‬
‫לא אזדקק לזמן רב.‬ ‫-בסדר גמור.‬
‫חבר המושבעים יצא לחלץ איברים,‬ ‫ונתכנס שוב בעוד עשר דקות.‬
‫מיקי, יש לזה הסבר.‬ ‫-לא עכשיו.‬
‫לא מולם. חכי כאן. בואי.‬
‫ביקשתי מדאל את כל ההקלטות, והוא דפק אותנו.‬
‫לא יכולתי לתשאל אותו. הייתי חייב‬ ‫להתייחס אליו כאילו שהוא לא ראוי ליחס.‬
‫טוב, אבל ברור לך‬ ‫שמה שאתה מתכנן לעשות זה טירוף, כן?‬
‫אני חייב להיות אגרסיבי.‬ ‫עוד מעט שישי בצהריים.‬
‫אסור שחבר המושבעים יצא הביתה לסופ"ש‬ ‫עם הפודקאסט של דאל בראש.‬
‫ולא יספיק לקרוא למנהל המסעדה.‬ ‫אני חייב לקחת סיכון.‬
‫זה לא סיכון, מיקי.‬ ‫אתה חושב שהכללים לא חלים עליך.‬
‫את צודקת. הם לא.‬
‫אני עו"ד אחר עכשיו, וזו ההחלטה שלי.‬
‫ליסה.‬
‫אני בוטח בך‬ ‫ואת בוטחת בי, לא משנה מה, נכון?‬
‫כן.‬
‫יופי. אז תבטחי בי עכשיו.‬
‫מר הולר, אתה מוכן לזמן את העד הראשון שלך?‬
‫כן, כבוד השופטת.‬
‫ההגנה מזמינה את ליסה טראמל לדוכן העדים.‬
‫- מבוסס על הרומנים מאת מייקל קונלי -‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬
𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇