‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫זה לא היום שלך, נכון?‬
‫מה תרצה?‬
‫- דרוש מכשף -‬
‫כווני אותי לבית מנהל המחוז.‬
‫הוא בסוף הרחוב, משמאל.‬ ‫-איזדורה.‬
‫בני מינך לא רצויים פה, מכשף.‬
‫מנהל המחוז,‬
‫ספר לי איפה הוא ואצא לדרכי.‬
‫אתה לא מחלק פה פקודות,‬
‫מוטציה בן זונה שכמוך.‬
‫שמעת?‬
‫לך מפה.‬
‫מרצונך, או קשור לחבל. הבחירה שלך.‬
‫לא בחירה קשה.‬
‫שיזדיין. תהרגו אותו במו ידיכם, אם צריך.‬
‫קדימה, מכשף. אתה לא מפחד מאיתנו, נכון?‬
‫תראה לנו מה יש לך.‬ ‫-אולי תעזוב אותו כבר?‬
‫אסור לסמוך על מכשפים.‬ ‫-אני לא מדברת אליך.‬
‫אני מתנצלת שהאיש שלי הפריע את שלוותך.‬
‫נקווה שהוא ישפר את התנהגותו‬ ‫לפני השוק שיתקיים מחר.‬
‫סליחה, רנפרי.‬
‫קדימה, בחורים.‬
‫בירה לידיד שלי, ואחת בשבילי.‬
‫עכשיו אני מדברת אליך, אדוני הטוב.‬
‫רוצה ארוחת בוקר?‬
‫אני שבע.‬
‫בשר אייל.‬
‫אימי, עליה השלום, הייתה מזדעזעת.‬
‫אז שיישאר בינינו.‬
‫אז מה מעשיך בבלוויקן, לבן-שיער?‬
‫באת בגלל מפלצת?‬
‫טיילתי על גדת הביצה.‬
‫אז זו הטעות שלך.‬ ‫למה לא נצמדת לדרכים ראשיות?‬
‫קשה להתפרנס על דרכים ראשיות.‬
‫ואתה זקוק נואשות לכסף לבגדים חדשים.‬
‫עוד שתי בירות.‬
‫יותר ויותר, אני מוצאת מפלצות בכל מקום.‬
‫אז כמה אתה רוצה תמורת הקיקימורה?‬
‫היום הרגתי עכברוש במזלג ארוחת הבוקר.‬
‫דקרתי את הבטן השמנה שלו.‬
‫אימא שלי כמעט התעלפה, אבל מה יכולתי לעשות?‬ ‫הוא לא הפסיק לחרבן לנו במזווה.‬
‫דיברת על תשלום.‬ ‫-כן.‬
‫איזדורה אמרה שאתה מחפש את אבא שלי.‬
‫היא רכלנית, אתה מבין?‬
‫בטח רק דרכת בפונדק הלורד‬
‫והיא כבר סיפרה לכולם שהגיע מכשף רשע.‬
‫אתה לא מפחיד אותי.‬
‫חבל מאוד.‬
‫ואני יכולה לומר לך גם‬
‫שאבא שלי לא ירצה את הבהמה הזאת.‬
‫אבא שלך,‬
‫מנהל המחוז?‬
‫הוא פרסם מודעה.‬
‫הוא ביקש גרבייר.‬
‫קיקימורות עוזרות לנו.‬
‫דילול אוכלוסיה.‬
‫דבר עם מאסטר איריון, הקוסם שלנו.‬
‫הוא קונה כל מיני דברים‬ ‫שהוא צריך בשביל שיקויים.‬
‫מכרתי לו את הכלב שלנו כשהוא מת.‬
‫באופן מסתורי.‬
‫בסדר.‬
‫קחי אותי אליו.‬
‫קיבלתי 15 קרונות תמורת הכלבלב היללן.‬
‫זה מספיק בשביל תלבושת חדשה. אני רק אומרת.‬
‫קדימה, רואץ'.‬
‫הרגת פעם סוקובוס?‬
‫או סטריגה?‬
‫איש זאב?‬
‫אשת זאב?‬
‫אין כזה דבר.‬
‫אז הרגת את כל השאר?‬
‫לדעתי, זה עושה אותך גיבור.‬
‫אימא שלי אומרת שאתה הצאצא של קסם אפל,‬
‫יצירה שטנית, בן בלייעל מטונף מהגיהינום.‬
‫היית פעם בגיהינום?‬
‫מעולם לא יצאתי מבלוויקן,‬ ‫כי אימא שלי לא יצאה מבלוויקן,‬
‫ומה שטוב מספיק לליבושה‬ ‫טוב מספיק גם למרילקה.‬
‫ככה קוראים לי.‬
‫מרילקה.‬
‫כמו "מרירה".‬
‫איך קוראים לך?‬
‫גראלט.‬
‫כמו "גרדום"?‬
‫יפה.‬
‫מאיפה אתה, גראלט?‬
‫ריוויה.‬
‫אני לא יודעת איפה זה,‬ ‫אבל אני יכולה ללמוד, אם תרשה לי.‬
‫לא.‬
‫כי אני בת, ובנות לא יכולות להיות מכשפות.‬
‫שזה הדבר הכי מטומטם ששמעתי.‬
‫אני רוצה יותר.‬
‫אני חייבת להיות יותר, כי...‬
‫אני לא יודעת מה אעשה בבלוויקן כל חיי,‬ ‫חוץ מלהשתעמם בשוק.‬
‫ולהרוג עכברושים.‬
‫וכלבים.‬
‫הגענו.‬
‫החזיקי את רואץ'.‬
‫תהיי נחמדה.‬
‫היי, רואץ'.‬
‫ברכותיי.‬
‫שמי סטרגובור.‬
‫מאסטר סטרגובור.‬
‫קוסם.‬
‫יש לי קיקימורה בשביל מאסטר איריון.‬
‫ובכן, סלח לי על הבלבול.‬
‫איריון יצר את המגדל הזה,‬ ‫אבל הוא מת כבר 200 שנים.‬
‫אז כדי לכבד את זכרו,‬ ‫אני משתמש בשמו בתור...‬
‫כינוי אישי.‬
‫הוא יצר גם את האשליה הזו?‬
‫לא, זו...‬
‫היצירה שלי.‬
‫עוזרת להעביר את הזמן בנעימים.‬
‫כי אתה מסתתר, סטרגובור.‬
‫כמה חד-הבחנה מצידך,‬
‫מכשף.‬
‫אנחנו לא רואים הרבה כמוך בבלוויקן.‬
‫לא נשארו הרבה כמוני.‬
‫הייתי מציע את תנחומיי, אבל...‬
‫אם אני זוכר נכון, מכשפים לא מרגישים...‬
‫כלום.‬
‫אני שמח שהגורל הביא אותך אליי.‬
‫מרילקה הביאה אותי.‬
‫לא, מרילקה עובדת בשבילי.‬
‫לפעמים.‬
‫כשמדובר בעניינים חשובים.‬
‫קוסם מתבודד שמשתמש בשם בדוי‬
‫ושוכר נערה צעירה כדי שתביא לו מכשף.‬
‫אינך רוצה את המפלצת שלי.‬
‫אתה רוצה שאהרוג את שלך.‬
‫חד הבחנה...‬
‫ללא ספק.‬
‫איזה סוג?‬ ‫-הסוג הגרוע ביותר.‬
‫הסוג האנושי.‬
‫וקוראים לה רנפרי.‬
‫לעזאזל.‬
‫שחק, מרטין.‬
‫חמש.‬
‫עדיין לא.‬ ‫-אין סיכוי שתתפסי חמש.‬
‫לא תקבל אף ביס מהלחם עד שאנסה בעצמי.‬
‫אז זרקי את האבנים.‬ ‫-קדימה.‬
‫אמרתי לך.‬
‫לא גנבתי את הלחם. קורין גנב אותו!‬ ‫-שתוק, דביל!‬
‫בואי איתנו.‬
‫בתור מלכתך,‬
‫אני מעניקה לך אות זה,‬
‫סמל לחובתך ומחויבותך כווסאל‬
‫הכפוף לממלכת סינטרה.‬
‫לא אכפת לי לכופף משהו בעצמי כרגע.‬
‫דוחה.‬
‫האם אתה מבטיח להגן בכל כוחך על החלשים...‬
‫לכלבלבים שמאחרים אסור לנבוח.‬ ‫-שיחקתי בכיכר.‬
‫חמש אבנים?‬
‫ניצחת הפעם? כמו שהראיתי לך?‬
‫הייתי מנצחת‬
‫אם פרש האבדון לא היה בא ומפריע.‬
‫אם את לא יכולה לנצח בחמש אבנים‬ ‫כי את מפחדת מאיזה סוס,‬
‫מה תעשי כשתצאי לקרב?‬
‫לפחות לא חרבנת במכנסיים.‬
‫כחברי משפחת המלוכה,‬
‫זו בקשה גדולה מדי שתפגינו שמץ של כבוד?‬
‫במיוחד אתה.‬
‫זה התפקיד שלך.‬
‫בתור מלך ובתור סבא.‬
‫שחררי אותי, מלכתי. אני תשוש מהנסיעה לאיים.‬
‫ומהמלאכה שביצעתי קודם בחדר השינה.‬
‫דוחה.‬
‫בתור מלכתך,‬
‫אני מעניקה לך אות זה,‬
‫סמל לחובתך ומחויבותך...‬
‫לגורל פנים רבות, מכשף.‬
‫שלי, למשל, יפות כלפי חוץ, אבל...‬
‫מחרידות כלפי פנים.‬
‫היא נעצה בי את טפריה המדממים.‬
‫כל הקוסמים אותו דבר.‬
‫אתם מדברים שטויות‬ ‫ועושים פרצופים נבונים ומלאי משמעות.‬
‫דבר בגובה העיניים.‬
‫האם אי פעם שמעת על...‬
‫קללת השמש השחורה?‬
‫הליקוי המלא הראשון מזה 1,200 שנים.‬
‫הוא בישר את בואה של לילית,‬
‫שדת הלילה שנשלחה להשמיד את המין האנושי.‬
‫לפי הקוסם החכם אלטיבלד,‬
‫שישים נשים בעלות כתרי זהב יסללו את הדרך‬ ‫לבואה של לילית‬
‫וימלאו את נהרות העמק בדם.‬
‫זה לא מתחרז.‬
‫כל הנבואות הטובות מתחרזות.‬
‫חקרתי את הילדות שנולדו בזמן השמש השחורה‬
‫ומצאתי אצלן מוטציות פנימיות מחרידות.‬
‫ניסיתי לרפא אותן,‬
‫נעלתי אותן במגדלים לשם הגנה,‬
‫אבל הילדות תמיד מתו.‬
‫מוטציות פנימיות?‬
‫הן נותחו לאחר המוות, כמובן,‬
‫כדי לאשש את חשדותיי.‬
‫אבל חיסול הנשים האלה היה הרע במיעוטו.‬
‫הן יכלו להטביע ממלכות שלמות בדם.‬
‫אם היית חי בזמן המרד של פלקה‬ ‫ורואה מה שאני ראיתי...‬
‫נשים חפות מפשע מתו.‬
‫אבל לא רנפרי, היפה.‬
‫היא מחפשת אותך.‬
‫בת המלך פרדפוק מקריידן.‬
‫יילדתי את הנסיכה בעצמי אחר הצהריים,‬
‫בחושך מוחלט.‬
‫תחת השמש השחורה,‬
‫אז היא מקוללת.‬
‫אתה חושב שאני טיפש, מכשף?‬
‫אתה חושב שלא ביצעתי מחקר?‬ ‫רנפרי נפגעה באופן קשה.‬
‫אימה החורגת, ארידאה,‬ ‫סיפרה לי שהיא עינתה קנרית,‬
‫חנקה שני כלבלבים‬
‫ואפילו עקרה למשרתת שלה את העין בעזרת מסרק.‬
‫אני מודה שמה שקרה אחר כך‬ ‫לא היה אידאלי, אבל...‬
‫חיי הילדים של ארידאה היו בסכנה‬ ‫והיינו חייבים לפעול.‬
‫אז שלחתי מישהו‬ ‫שיעקוב אחרי רנפרי אל תוך היער.‬
‫מצאתי אותו בשיחים‬
‫כשסיכת הדש העתיקה של רנפרי תקועה לו באוזן.‬
‫לאחר מכן, ארגנתי מצוד אחר הנסיכה‬
‫אבל היא נעלמה.‬
‫למשך שנתיים.‬
‫עד שהיא הופיעה שוב,‬
‫שודדת ורוצחת סוחרים בדרכים שסביב מהקאם.‬
‫בהתחלה היא שיפדה אותם על מקלות, אבל אז...‬
‫היא למדה להשתמש בחרב.‬
‫ואומרים שאף גבר לא יכול להביס אותה.‬
‫אתה לא גבר.‬
‫אתה קוסם.‬
‫היא עמידה בפני קסם.‬
‫זה בלתי אפשרי בבני אדם.‬
‫אבל לא...‬
‫במוטציות.‬
‫היא רדפה אחריי במשך שנים, צמאה לנקמה.‬
‫ועכשיו היא מצאה אותי,‬
‫בדיוק כשאתה הגעת.‬
‫הגורל.‬
‫הרוג אותה.‬
‫אשלם כמה שתרצה.‬
‫אני הורג מפלצות.‬
‫הקיקימורה הורגת כי היא רעבה.‬ ‫רנפרי הורגת בשביל הנאה.‬
‫היא מפלצת. היא אשת לילית האחרונה.‬
‫ויש לה מספיק כוח בשביל להשמיד את כולנו.‬
‫אני לא מאמין שקיים מישהו עם כזה כוח.‬
‫כשגורל היבשת מוטל בספק,‬ ‫אתה מוכן להמר על כך שאתה צודק?‬
‫הנה החרוז שלך.‬
‫להרוג את רנפרי יהיה...‬
‫הרע במיעוטו.‬
‫רוע הוא רוע, סטרגובור.‬
‫מעט,‬
‫הרבה,‬
‫באמצע,‬
‫זה אותו הדבר.‬
‫אני לא שופט אותך.‬
‫לא עשיתי רק מעשים טובים בחיי.‬
‫אבל עכשיו,‬
‫אם עליי לבחור בין רע אחד למשנהו,‬
‫אני מעדיף לא לבחור בכלל.‬
‫החגיגונת הזאת זקוקה לקצת אברה-קדברה.‬
‫לשירותך, הוד מעלתך.‬
‫תכסיסים ואשליות להנאתך.‬
‫הוא מתכוון שהוא רוצה להיעלם, נכון?‬
‫לא.‬
‫הבוקר ראיתי את רוחות הרפאים של מורהוג‬ ‫מעל התעלה.‬
‫כן, כבר אמרת.‬
‫מי?‬ ‫-זה לא ייגמר טוב.‬
‫הם סימן שבאה מלחמה.‬
‫הצפון במלחמה מאז שנילפגארד כבשה את אבינג.‬
‫אם האגדה נכונה,‬
‫ציידי הפרא מאחרים בכמה שנים טובות.‬
‫כוחות נילפגארד חצו את מעבר אמל.‬
‫הם בדרכם לסודן, אם יש להם שכל.‬
‫ואם לא,‬
‫חמישים אוניות שלך מגיעות מסקליגה.‬
‫יש לנו עוד אבירים. אנחנו מוכנים במקרה ש...‬
‫מוכנים למה?‬
‫לא משהו שצריך להדאיג אותך.‬
‫הטון המזלזל שלך אומר שדווקא כן.‬
‫אנחנו מדברים על מלחמה, ילדה.‬
‫עם נילפגארד?‬
‫למה?‬ ‫-אייסט!‬
‫אם ניפול בידי נילפגארד,‬
‫הנכדה שלך תמלוך.‬
‫היא צריכה להבין איך זה עובד.‬
‫אנחנו לא ניפול, כי אנחנו לא תחת התקפה!‬
‫היא ילדה.‬
‫ניצחת בקרב הראשון שלך בהוחבז כשהיית בגילי.‬
‫שמעתי את הבלדה.‬
‫בלדות יפות מסתירות אמיתות מחרידות.‬
‫זה שיר קליט.‬
‫שלושת אלפים מאנשיי נהרגו.‬
‫אם זה חייב לקרות עכשיו,‬
‫אז הנה השיעור הראשון שלך.‬
‫כמו בחיים,‬
‫זה בלתי אפשרי להיות מוכנה לגמרי לקרב.‬
‫הישארי צמודה לחרב שלך...‬
‫ואל תפסיקי לזוז.‬
‫הוד מעלתך. הוד מעלתך.‬
‫תודה שהרשית לנו להשתתף במאורע הנפלא הזה.‬
‫הוד מעלתכם.‬
‫הוד רוממותך.‬
‫תכבדי אותי בריקוד?‬
‫מרטין...‬ ‫-היא תשמח.‬
‫מזכיר לי את משתה האירוסין של הבת שלך.‬
‫הלילה שבו סוף-סוף חשבת בהיגיון,‬
‫אמרת "כן"...‬
‫והפכת אותי לאדם המאושר ביותר ביבשת.‬
‫עשיתי זאת כדי להציל את ממלכתי.‬
‫ולא,‬
‫אסור לך לעזוב את החגיגונת הזאת.‬
‫הוד מעלתך, הגששים שלי חזרו.‬
‫כוחות נילפגארד בדרכם לסינטרה.‬
‫אני מודה שטעיתי.‬
‫הם כאן.‬
‫הם כבר כאן.‬
‫כנראה שאין להם שכל.‬
‫כדאי שתספרי לילדה.‬
‫תן לה ליהנות מהערב הזה בשקט.‬
‫זה אולי האחרון שלה לזמן הקרוב.‬
‫הנערה מהבוקר,‬
‫היא לקחה אותך לסטרגובור, לא?‬
‫אני יודע מי את, רנפרי.‬
‫אז אתה יודע שברצוני להרוג את סטרגובור.‬
‫פעם הייתי נסיכה. את זה הוא סיפר לך?‬
‫עד שהוא שלח ליער בריון שיהרוג אותי.‬
‫את הרגת אותו.‬
‫עם הסיכה של אימי.‬
‫האיש של סטרגובור אנס אותי...‬
‫שדד אותי ואז שחרר אותי.‬
‫כבר לא נסיכה.‬
‫הייתי חייבת לשרוד.‬
‫גנבתי במקום לגווע ברעב.‬
‫הרגתי במקום שיהרגו אותי.‬
‫נוהורן והאחרים הצילו אותי.‬
‫והם יהיו לצידי בשוק כשאנקום את נקמתי.‬
‫בעזרתה של לילית,‬ ‫אחסל את כל מי שיעמוד בדרכי.‬
‫אלא אם...‬
‫הגורל יתערב.‬
‫את רוצה שאהרוג את סטרגובור בשבילך.‬
‫זה הרע במיעוטו.‬
‫ככה כולם אומרים לי.‬
‫סטרגובור ביקש שתהרוג גם אותי.‬
‫כי הייתי ילדה שנולדה בזמן ליקוי חמה?‬
‫יכולתי להיות כל כך הרבה דברים.‬
‫המלכה קלנתה מסינטרה,‬
‫היא בדיוק ניצחה בקרב הראשון שלה בהוחבז.‬
‫ואני כאן, מנסה לשכנע אותך שאני לא...‬
‫מפלצת.‬
‫זה מה שאת?‬
‫איך אני יכולה לדעת? ‬
‫כשאני נחתכת, יורד לי דם. זה אנושי, לא?‬
‫כשאני זוללת, כואבת לי הבטן.‬
‫כשאני שמחה, אני צוחקת.‬
‫כשאני מוטרדת, אני מקללת.‬ ‫וכשאני שונאת מישהו‬
‫שגנב ממני את כל חיי, אני רוצחת אותו.‬
‫אנשים קוראים גם לך מפלצת.‬
‫מוטציה.‬
‫מה אם ירדפו אותך פתאום?‬
‫יתקפו אותך?‬
‫זה כבר קרה.‬
‫אז למה לא להרוג אותם?‬
‫כי אז...‬
‫אני מה שהם אומרים שאני.‬
‫אם אני אגיד לך, מכשף,‬
‫שאני לא יכולה לסלוח לסטרגובור‬ ‫וגם לא לוותר על הנקמה שלי,‬
‫אז זהו זה?‬
‫אני מודה שאני מפלצת?‬
‫כן.‬
‫או...‬
‫שתעזבי את בלוויקן...‬
‫ותחיי סוף-סוף.‬
‫הבחירה בידייך, נסיכה.‬
‫עצרו!‬
‫התכוננו!‬
‫התקפה!‬
‫זה לא הוגן שאני כלואה כאן.‬
‫אני יכול להרדים אותך בעזרת קסם, נסיכה.‬
‫סתם רעיון.‬
‫עברו יומיים.‬ ‫-עלייך ועל כל שאר האנשים בטירה.‬
‫המלך והמלכה הורו לנו להישאר כאן,‬
‫וזה מה שנעשה.‬
‫ולמה אתה לא שם?‬
‫איפה שהם נמצאים.‬
‫חובתי היא להגן עלייך.‬
‫והנטל הזה מכעיס אותך.‬ ‫-זה הכבוד הגדול ביותר של חיי.‬
‫שניכם משעממים להפליא.‬
‫לפני שנים רבות,‬
‫קוסמים נהגו לכלוא ילדות קטנות במגדלים.‬
‫אני מתחיל להבין למה.‬
‫אתה יודע שהמעשיות שלך לא עובדות עליי.‬
‫אמרו שהילדות היו מקוללות.‬
‫אמרו שהן מבשרות את קץ המין האנושי.‬
‫אז רצחו אותן בשיטתיות.‬
‫הסוף.‬
‫סבתא שלי תהיה בסדר?‬
‫את תהיי בסדר, נסיכה.‬
‫את הצאצאית שלה.‬
‫והתפוח אף פעם לא נופל רחוק מהעץ.‬
‫אנחנו מפסידים!‬
‫האוניות מסקליגה?‬
‫מתחוללת סערה, הוד מעלתך.‬
‫אף אחד לא בא.‬
‫אז נילחם לבד. סינטרה לא תיכנע!‬
‫וגם אנחנו לא!‬
‫אייסט!‬
‫זוזו!‬
‫לא!‬
‫הנחי אותנו לזרועותייך בבטחה,‬ ‫אחזי בנו לאורך,‬
‫הגני עלינו מפני השלטון האפל‬ ‫שמאיים על נשמותינו...‬
‫הנסיכה סירילה.‬
‫אנחנו נהיה בסדר?‬ ‫-אל תדאג, מרטין.‬
‫המלכה תביס את נילפגארד.‬
‫בקרוב נלך הביתה.‬
‫הוד רוממותך.‬
‫נילפגארד לא תפסיק עד שתקבל את מבוקשה!‬
‫...לירות בי 100 חצים!‬
‫הוד מעלתך, מה...‬
‫ילדתי היקרה.‬
‫זהירות.‬
‫סינטרה תחת מתקפה.‬
‫אייסט נהרג.‬
‫כוחות נילפגארד כבר פרצו לעיר.‬
‫למה?‬
‫האזרחים...‬
‫כמה מהם מוגנים מאחורי חומות העיר?‬
‫בערך 100, הוד מעלתך. האורחים מהנשף.‬
‫אספקה...‬
‫בדוק שיש לנו מספיק.‬
‫בסדר.‬
‫היית אמיצה, ילדה שלי,‬
‫בזמן שנעדרתי.‬
‫לא. שאלי את מאוסאק. הייתי חסרת סבלנות.‬
‫יום אחד, את תמלכי על הארץ הזאת.‬
‫את יודעת את זה, נכון?‬
‫למה את אומרת את זה?‬
‫את גוססת?‬
‫ילדתי המתוקה,‬
‫כשאלך, צפוי לי מוות הרבה יותר דרמטי מזה.‬
‫ועכשיו, ילדה...‬
‫תני לי לנוח.‬
‫הם הגיעו לשער.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫כמה זמן זה יחזיק מעמד?‬
‫כל עוד אני מחזיק מעמד.‬
‫את יודעת מה וזמיר היה אומר.‬
‫"אל למכשף להעמיד פני אביר לבן.‬
‫אסור לנו לנסות לאכוף את החוקים.‬
‫אסור לנו להשוויץ.‬
‫משלמים לנו כסף."‬
‫והוא צודק.‬
‫רוצה לשמוע על המפלצת הראשונה שלי?‬
‫זה קרה בקושי 80 ק"מ מחוץ לקר מורן.‬
‫הוא היה ענק.‬
‫מצחין.‬
‫ראש קירח.‬
‫שיניים רקובות.‬
‫הוא משך את הנערה מהעגלה,‬
‫קרע את השמלה שלה מול אביה ואמר,‬
‫"הגיע הזמן שתפגשי גבר אמיתי."‬
‫אמרתי לו שהגיע הזמן גם בשבילו.‬
‫הרגתי אותו בשתי מכות.‬
‫זה לא היה נקי.‬
‫אבל זה היה מרשים.‬
‫לאחר מכן, פניתי אל הנערה.‬
‫היא הייתה ספוגה בדמו של האיש.‬
‫היא הסתכלה עליי,‬
‫צרחה,‬
‫הקיאה‬
‫והתעלפה.‬
‫כן.‬
‫גם אני חשבתי שהעולם זקוק לי.‬
‫אל מי דיברת?‬
‫אני מדבר לסוסה שלי.‬
‫זה עצוב.‬
‫באמת?‬
‫ספר לי, מכשף.‬
‫אתה לא מאמין בגורל‬
‫או ברע במיעוטו.‬
‫במה אתה מאמין?‬
‫את מתכוונת...‬
‫במי אני מאמין.‬
‫אני לא בוחר צד.‬
‫אתה רק הורג מפלצות.‬
‫הגעתי להחלטה.‬
‫נתת לי אולטימטום,‬ ‫ומניסיוני, זו שיטה יעילה.‬
‫מחר אעזוב את בלוויקן.‬
‫לעד.‬
‫אנשיי אוהבים אותי, ואני אותם.‬
‫אבל עבר זמן רב מאז שמישהו ראה אותי באמת.‬
‫כשהייתי ילדה,‬
‫אימא שלי הייתה מלטפת אותי...‬
‫במצח.‬
‫היא הייתה אומרת‬
‫שהיא הייתה משלמת סכום נאה‬
‫כדי לדעת אילו מחשבות מתרוצצות שם.‬
‫פתחו באש! אש!‬
‫המשיכו לירות!‬
‫הוד מעלתך,‬ ‫כוחות נילפגארד יפרצו את חומות הטירה.‬
‫הם פרצו.‬
‫כוחותיי לא הצליחו לעצור אותם, הוד מעלתך.‬
‫מה עכשיו? מה נעשה?‬
‫מאוסאק.‬
‫הוא במצודת השער.‬
‫הגורל עוד עשוי לפעול לטובתנו.‬
‫דאנק.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫חכה, לאן אתה הולך?‬
‫בואי, ילדה.‬
‫השערים נפרצו!‬
‫שיעור מספר שתיים.‬
‫דעי מתי עלייך להפסיק לזוז.‬
‫את נכנעת.‬
‫נילפגארד לא לוקחת שבויים.‬
‫מה שאומר שכרגע,‬
‫האזרחים שלי עוברים עינויים.‬
‫שולפים להם את המעיים ומכריחים אותם להסתכל.‬
‫שורפים את רגליהם.‬
‫הלשונות שלהם נזרקות לכלבים.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫הוא נעלם.‬ ‫-מה?‬
‫בפני הבלתי-נמנע, סירילה,‬
‫מנהיגים טובים תמיד מפגינים רחמים.‬
‫בעתיד, כדאי שתנהגי כך בעצמך.‬
‫לזלו, הבא את הגלימה שלה.‬
‫מה? לא!‬
‫המשיכי להיות אמיצה. הבטיחי לי.‬
‫את גור‬‫ת‬‫ האריות של סינטרה.‬
‫נועדת לגדולות.‬ ‫-לא אצליח בלעדייך.‬
‫עלינו ללכת, הוד רוממותך.‬ ‫-לא!‬
‫לכי.‬
‫גורל העולם תלוי בכך.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫מצאי את גראלט מריוויה.‬
‫הוא הגורל שלך.‬
‫הוד מעלתך...‬ ‫-גם אני ראיתי את זה.‬
‫לכן הם באו לכאן.‬
‫אדאג שהיא תגיע.‬
‫אני מבטיח.‬
‫מאוסאק.‬
‫לשרת לצידך...‬
‫היה כבוד גדול לכולנו.‬
‫וגם לצידך.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫סליחה על ההפרעה, גבירתי. הגיע הזמן.‬
‫נילפגארד מתקרבת.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫אנחנו יכולים לברוח.‬
‫נמצא דרך החוצה.‬
‫זאת...‬
‫זאת הדרך החוצה.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-זאת אני, ילד שלי.‬
‫מה את...‬ ‫-זה בסדר.‬
‫סוסים.‬
‫הנסיכה, בואי.‬
‫היי!‬
‫תמשיכו ללכת.‬ ‫-לא!‬
‫הנסיכה, הבטחתי הבטחה לסבתך.‬
‫תני לי לקיים אותה.‬
‫לכו.‬
‫סבתא שלי אמרה שעליי לעזוב.‬
‫למה? למה נילפגארד כאן?‬
‫למה גורל העולם תלוי בכך?‬ ‫-החזיקי חזק, הוד רוממותך.‬
‫אנחנו מתקרבים לשער.‬
‫הגנו עליי במשך כל חיי, לזלו.‬
‫למה?‬
‫היית בשוק, מכוסה בדם.‬
‫אתה אומר שלא יכולת לבחור, אבל בחרת.‬
‫ולעולם לא תדע אם צדקת.‬
‫הפרס שלך יהיה סקילה.‬
‫ואתה תברח.‬
‫תנסה לברוח מהנערה שביער, אבל לא תצליח.‬
‫היא הגורל שלך.‬ ‫-רנפרי!‬
‫השוק.‬
‫היא ידעה שתבוא.‬
‫איפה רנפרי?‬
‫היא במגדל, עם החברה הקטנה שלך.‬
‫מרילקה.‬
‫היא ביקשה שנמסור לך הודעה.‬
‫עליך לבחור ברע במיעוטו.‬
‫זה אולטימטום.‬
‫הבנת?‬
‫לעזאזל.‬
‫מכשף!‬
‫גראלט!‬
‫הצילו!‬
‫בחרת.‬ ‫-שחררי את הילדה.‬
‫אני ארצח אותה.‬
‫אני ארצח כל אחד ואחד פה עד שסטרגובור ירד.‬
‫עזבי את בלוויקן.‬
‫עוד לא מאוחר מדי.‬
‫קסמים לא עובדים עליי.‬
‫אבל כסף כן עובד.‬
‫כסף הוא למפלצות.‬
‫אם נצליב חרבות...‬ ‫-לא אהיה מסוגלת לעצור.‬
‫הם יצרו אותי, בדיוק כפי שיצרו אותך.‬
‫אנחנו לא כאלה שונים.‬
‫הנערה שביער תהיה איתך תמיד.‬
‫היא הגורל שלך.‬
‫בואי הנה, חתיכת...‬
‫לא!‬
‫לא ייאמן.‬
‫מרילקה.‬
‫מרילקה?‬
‫הביאי לי עגלה.‬
‫ניקח אותה למגדל, לנתיחה שלאחר המוות.‬
‫אם תיגע בשערה אחת משערות ראשה...‬
‫ראשך יתגלגל על האדמה.‬
‫השתגעת לגמרי?‬
‫המוטציה שלה,‬
‫יש לה השפעה.‬
‫כך היא גרמה לאנשים האלה ללכת אחריה.‬
‫חייבים לקחת אותה.‬
‫היא השפיעה גם עליך, נכון?‬
‫אל...‬
‫תיגע בה.‬
‫מכשף.‬
‫שחטת בני אדם‬
‫ברחובות בלוויקן.‬
‫אתה חיית פרא!‬ ‫-סיכנת את הנערה.‬
‫לקחת את החוק לידיים.‬
‫עשית בחירה.‬
‫ולעולם לא תדע אם צדקת.‬
‫הרגו אותו!‬
‫עזוב את בלוויקן, גראלט.‬
‫ואל תחזור לעולם.‬
‫הנערה שביער תהיה איתך תמיד.‬
‫היא הגורל שלך.‬
‫תרגום כתוביות: יהונתן ברחנא‬