‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אז לאן אתה לוקח אותי?‬
‫זו הפתעה.‬ ‫-הפתעה? איזו מין הפתעה?‬
‫הבאתי לך משהו.‬ ‫-ספר לי!‬
‫אם אספר לך, זו לא תהיה הפתעה, נכון?‬
‫אתה ילד שובב מאוד.‬
‫עמדי כאן. עצמי את עינייך.‬
‫פקחי אותן.‬
‫חרצית? לא ורד?‬
‫ורדים זה נדוש.‬ ‫-וחרציות הן זולות!‬
‫עדיין מותר לי לנשק אותך, נכון?‬
‫לאן היא נעלמה?‬
‫מה?‬ ‫-החרצית שלי.‬
‫לא רצית אותה.‬
‫עכשיו ‬‫יש לה ריח‬‫ ‬‫של‬‫ ג‬‫ללי ‬‫חזיר.‬ ‫-‬‫ריגלת ‬‫אחרינו, יצורה?‬
‫כמובן. תראה אותה.‬‫ ‬‫היא מעולם לא התנשקה!‬
‫היא יכולה בכלל להזדקף?‬
‫לאן את הולכת, עקומה?‬‫ ‬‫נלמד אותך!‬
‫הניחו לי!‬
‫די!‬ ‫-שמעתי שאביך מכריח אותך‬‫ ‬‫לישון עם החזירים.‬
‫די!‬ ‫-‬‫אפילו המשפחה שלך לא רוצה בך!‬
‫מי את?‬
‫מה? מה המקום הזה?‬
‫אני מתה?‬
‫איך הגעתי לכאן?‬
‫ובכן, נראה לי שעברת דרך שער.‬
‫מה?‬
‫את יודעת, שער.‬
‫מהמקום שבו היית לכאן, למגדל השחף.‬
‫ארטוזה.‬
‫אה, את בתולה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫החבטה שלך מרשימה אפילו יותר‬ ‫מיכולות הקסם שלך.‬
‫המה שלי?‬
‫אנחנו לא אמורים להיות כאן...‬
‫מה קרה?‬
‫אם פתחת כזה שער יש מאין,‬‫ ‬‫היא תחפש אותך.‬
‫היא? מי?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫[לשון קדומים]‬
‫מה זה?‬
‫זה שער מסוג אחר,‬‫ ‬‫כזה שלא משאיר עקבות.‬
‫השער שאת פתחת יוביל אותה אלייך,‬ ‫אבל השער הזה ייקח אותך הביתה.‬
‫תראי, את יכולה לסמוך עליי.‬
‫מה שמך?‬
‫איסטרד.‬
‫רגע, מה שמך?‬
‫זוזי משם, ילדה.‬
‫אני יכולה לבד!‬
‫כמה עולה חזיר?‬
‫השוק נפתח מחר.‬
‫אני כאן היום.‬
‫עשרה מארק.‬
‫כמה עולה החיה הזו?‬
‫שישה.‬ ‫-ארבעה.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-נמכר. ארבעה מארק.‬
‫השתגעת? אסור לך למכור אותה.‬
‫כפי שאמרתי, נמכר. ארבעה מארק.‬
‫היא מכשפה. אתה יודע מה יעוללו לה.‬
‫היא בתנו.‬ ‫-היא לא הבת שלי.‬
‫אימא!‬
‫עזרי לי!‬
‫מצוין. אלך לדרכי.‬
‫לא תיקחי אותי!‬
‫לא אלך מכאן.‬
‫תני לי לצאת!‬
‫ארבעה מארק.‬
‫נסיכה!‬
‫הגבירה סירילה!‬
‫הנסיכה סירילה!‬
‫בואו, הנסיכה לא כאן.‬
‫אתה! בדוק שם!‬
‫נסיכה?‬ ‫-איפה את, נסיכה?‬
‫הנסיכה סירילה!‬
‫התקדמו לעבר הנחל.‬
‫אתה, פקח עיניים!‬
‫הגבירה סירילה!‬
‫מי שם?‬
‫עצור במקומך!‬
‫כלומר, הם רעילים?‬
‫לא, תודה.‬
‫אני לא אוכלת עכברושים.‬
‫חכה!‬
‫איפה גרת בסינטרה?‬
‫איפה ההורים שלך?‬
‫למה אינך מדבר?‬
‫לא דיברתי עם אף אחד במשך שלושה ימים.‬
‫אני מניחה...‬
‫שאני בורחת.‬
‫אני אמורה ללכת לקראת מישהו,‬
‫אבל במקום זאת, אני בורחת ממישהו אחר.‬
‫יש לו...‬
‫מין ציפור גדולה על הראש.‬
‫אני לא יודעת מה הוא רוצה ממני.‬
‫כדאי שנכבה את האש.‬
‫אסור לי להיתפס.‬
‫אסור לי.‬
‫תראה, זה דגל סינטרה!‬
‫בוא, ניצלנו!‬
‫ילד-עכברוש?‬
‫"‬‫אתם חושבים שאתם בטוחים‬
‫החשש נעלם ומתפזר‬
‫אבל כאן בפוסדה‬
‫כדאי מאוד להישמר‬
‫דג החרב המפחיד‬
‫שאורב במגירה‬
‫או הדרקון המעופף שימלא אותך אימה‬
‫בקש מנאן הזקנה שתרקח שיקוי מתוק‬
‫שיעזור לאשתך להפיל את התינוק‬‫"‬
‫תפיל את עצמך!‬ ‫-היי!‬
‫תפסיקו! לכו להזדיין!‬
‫אני ממש שמח שהצלחתי לאחד בין כולכם ככה.‬
‫שב ותשתוק!‬ ‫-לא ייאמן.‬
‫אני אוהב את איך שאתה יושב בפינה ומהרהר.‬
‫אני כאן כדי לשתות לבד.‬ ‫-כן, יופי. מעולה.‬
‫אף אחד לא היסס להעביר ביקורת‬ ‫על איכות ההופעה שלי, חוץ...‬
‫ממך.‬
‫נו, קדימה,‬
‫לא תבזבז את זמנו היקר של גבר עם...‬ ‫לחם במכנסיים.‬
‫בטח יש לך משוב בשבילי. שלוש מילים או פחות.‬
‫הם לא קיימים.‬
‫מי לא קיימים?‬
‫היצורים שבשיר שלך.‬
‫ואיך אתה יודע?‬
‫איזה כיף.‬
‫שיער לבן,‬
‫אוהב להתבודד,‬
‫עם שתי...‬
‫חרבות מפחידות ביותר.‬
‫אני יודע מי אתה.‬
‫אתה המכשף. גראלט מריוויה.‬
‫צדקתי!‬
‫יש לי עבודה בשבילך.‬
‫אני מתחנן.‬
‫שטן. הוא גונב לנו את התבואה.‬
‫אשלם לך מקדמה‬‫. 100 דוקטים.‬
‫מאה וחמישים.‬
‫אין לי ספק שתעמוד במשימה.‬
‫אתה לא לוקח שבויים, כך שמעתי.‬
‫זקוק ליד נוספת? יש לי שתיים.‬ ‫אחת לכל קרן של השטן.‬
‫לך מפה.‬
‫אהיה רק כוח גיבוי שקט.‬
‫שמע, הקשבתי למשוב שלך ואתה צודק.‬ ‫אולי עדיף לשיר על הרפתקאות אמיתיות.‬
‫ואתה, אדוני, מריח כמו מישהו מלא בהרפתקאות.‬
‫בין השאר. כלומר, מה זה? בצל?‬
‫לא משנה. מה שזה לא יהיה, אתה מסריח ממוות.‬
‫וגורל. מעשי גבורה ושברון לב.‬
‫זה בצל.‬
‫בסדר, כן.‬
‫אני אהיה כרוז שלך!‬
‫אשיר על מעלליו של גראלט מריוויה,‬ ‫השוחט מבלוויקן!‬
‫בוא הנה.‬ ‫-כן?‬
‫בואי, רואץ'.‬
‫את יודעת כמה אנשים לא ינידו עפעף אם תמותי?‬
‫זכית לחיות.‬
‫מי את?‬
‫טיסאיה דה וריס.‬
‫הרקטורית של ארטוזה.‬
‫היית צריכה לתת לי למות.‬ ‫לפחות על זה הייתה לי שליטה.‬
‫זה חמוד מאוד, חזרזירה.‬
‫לא לקחת שליטה.‬
‫איבדת אותה.‬
‫ב‬‫ואי ל‬‫חממה בעוד 20 דקות.‬
‫אני חשה את האימה שלך.‬
‫ויש לך סיבה לפחד.‬
‫התוהו הוא הדבר המסוכן ביותר בעולם.‬
‫הוא סביבנו בכל מקום, בכל רגע.‬
‫הפכפך ועוצמתי.‬
‫אבל כל אחת מכן הפגינה את היכולת לתעל אותו.‬
‫רגע ההולכה שלכן שילח גל ברחבי התוהו‬
‫שהגיע עד אליי, כאן בארטוזה.‬
‫אניקה,‬
‫את הצלת ילד מטביעה בעזרת כוח המחשבה.‬
‫פרינג'ילה הקפיאה חתול.‬
‫בטעות.‬
‫סברינה גרמה לאימא שלה להשמין.‬
‫אבל העובדה שאתן מסוגלות לתעל את התוהו‬
‫לא אומרת שאתן יכולות לחולל קסמים.‬
‫אני רוצה ללכת הביתה.‬
‫זה ביתך.‬
‫הקשיבי היטב. החיים שלך תלויים בזה.‬
‫קסם הוא סידור של כוח התוהו.‬
‫ולמרות שעדיין יש תעלומות רבות,‬
‫הגענו למסקנה שנדרשים לכך שני דברים.‬
‫איזון ושליטה.‬
‫בלעדיהם, התוהו יהרוג אתכן.‬
‫זהו המבחן הפשוט ביותר‬
‫שיבדוק אם אתן ראויות להתעלות.‬
‫בין הפרח לאבן מתקיים איזון.‬
‫הרימו את האבן בלי לגעת בה.‬
‫השתמשו בלחש‬‫... [לשון קדומים]‬
‫[לשון קדומים]‬
‫הצלחתי‬‫!‬ ‫-היד שלך...‬
‫זהו האיזון.‬
‫הדגמה נהדרת. תודה, פרינג'ילה.‬
‫אי אפשר לחולל קסם יש מאין.‬
‫יש נתינה ולקיחה.‬
‫[לשון קדומים]‬
‫איבדת דם רב, חזרזירה.‬
‫[לשון קדומים]‬
‫לפעמים פרח הוא רק פרח‬‫, ‬‫והדבר הטוב ביותר‬ ‫שהוא יכול לעשות בשבילנו‬‫ ‬‫הוא למות.‬
‫איסטרד.‬
‫צדקת. היא מצאה אותי.‬
‫ואת מצאת אותי.‬
‫שמי...‬
‫הוא ינפר.‬
‫נעים להכיר אותך באופן רשמי...‬
‫ינפר.‬
‫היי, אל תידחפי!‬
‫אל תגעי בי. האוכל הזה ניתן על ידי המלכה.‬
‫שתירקב בגיהנום.‬
‫הגלימה שלך.‬
‫אבי הכין אותה.‬
‫זיוון אוזול. הוא הלביש את כל אצילי סינטרה.‬
‫נראה שעברת זוועות קשות.‬
‫כמו כולנו.‬
‫אלה אוזני שדונים.‬
‫הרגתי את כולם.‬
‫אני עושה את חלקי כדי לנקום את מותם‬ ‫של הנופלים במרד פילוונדרל.‬
‫פילוונדרל?‬
‫השדונים מכנים אותו "מלך".‬
‫בשנה שעברה הוא ניסה לכבוש חלק מסינטרה.‬
‫אחי קיבל חץ במוח.‬
‫מדי יום אני מוודא שהוא לא מת לשווא.‬
‫בואי, פגשי את המשפחה שלי.‬
‫בואי.‬
‫אימא, הזמנתי מישהי להצטרף אלינו.‬
‫זאת...‬
‫פיונה.‬
‫תראי אותך, בגלימה הקטנה שלך.‬
‫אבינו מת לא מזמן.‬
‫בהגנה על הכלבה הארורה ההיא.‬
‫והמשפחה הארורה שלה.‬ ‫-אימא.‬
‫תפסיקי. זו לא אשמתה של המלכה קלנתה.‬
‫צבא ‬‫נילפגארד ‬‫חדר ל‬‫סינטרה‬ ‫בזכות מרגלים שדונים.‬
‫האדמה הייתה שייכת קודם לשדונים.‬ ‫-אחינו מת למען האדמה ההיא.‬
‫ואביך מת בגלל אנוכיותה של קלנתה.‬
‫מלחמה אחת אחרי השנייה.‬
‫שודדות מאיתנו את בתינו,‬ ‫את הגברים שלנו, את חיינו.‬
‫מתי זה יפסיק?‬
‫כשאהפוך לאביר, א‬‫תעשר ואבנה‬‫ מחדש את ביתנו.‬
‫ברצונך ‬‫להיות אביר?‬ ‫-אצטרך להתלמד כשוליה,‬
‫אבל אהיה מוכן כשסינטרה תתקומם שוב.‬
‫לחיי הסדר והכבוד.‬
‫הו, ילדתי.‬
‫הנעליים שלך.‬
‫בואי נמצא לך זוג חדש.‬
‫זה יהיה נהדר. תודה לך.‬
‫אבוט.‬
‫אל תחששי. הוא מהנקיים.‬
‫אם אני קורא בין השורות‬ ‫והאגרופים לבטן, חבוב,‬
‫הייתי אומר שיש לך בעיה תדמיתית.‬
‫אם אצטרף אליך למסע הזה‬ ‫להביס את השטן מפוסדה,‬
‫אוכל לפטור אותך מהתואר ההוא.‬
‫כל ארצות הצפון‬‫ ‬‫ישבחו את עלילותיו של...‬
‫גראלט מריוויה, הזאב הלבן, או משהו.‬
‫"שוחט" זה מדויק.‬
‫אולי אשב מאחוריך‬‫? אלה לא נעלי הליכה.‬
‫אל תיגע ברואץ'.‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫השדונים קראו למקום דול בלת'נה‬
‫לפני שהנחילו אותו לבני האדם‬ ‫ונסוגו אל ארמונות הזהב שלהם בהרים.‬
‫שוב אני מתחיל עם סיפורי הרקע.‬
‫גראלט?‬
‫גראלט? לאן אתה הולך?‬
‫גראלט, אל תעזוב אותי.‬
‫הלו?‬
‫מה אנחנו מחפשים, שוב?‬ ‫-דממה מבורכת.‬
‫כן, זה לא הקטע שלי.‬
‫צדת פעם שטן, גראלט?‬
‫שטנים לא קיימים.‬ ‫-בסדר.‬
‫כמובן. אז מה אנחנו עושים?‬
‫לפעמים יש מפלצות,‬
‫לפעמים יש כסף.‬
‫נדיר שיש גם וגם.‬
‫אלה החיים.‬
‫חרא!‬
‫המערכה השנייה מתחילה!‬
‫מה זה היה? זה נראה כמו כדור תותח קטן של...‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫גראלט, זה באמת שטן.‬
‫אני חייב לחזות ביצור הקסום, המיתולוגי...‬
‫הנח לי לנפשי!‬
‫אתה גם מדבר.‬
‫כמובן שאני מדבר.‬ ‫-‬‫מה קרה לך? אימא שלך זיינה עז?‬
‫אני טורק הסילבן, יצור נדיר ומלא תבונה!‬
‫אתה זין. עם ביצי ברזל.‬
‫אלה כדורים שקיבלתי מבני האדם!‬ ‫הם השאירו לי אוכל מלא בברזל‬
‫כדי להרעיל אותי!‬
‫אימא שלך זיינה איש שלג?‬
‫אתה באמת מלא תבונה, אני מודה.‬
‫אז לא אהרוג אותך.‬
‫אבל אסור לך להישאר כאן.‬
‫וגם לך לא.‬
‫הביטו לתוך עיניהן.‬
‫הביטו עד שהדלת הופכת לחלון.‬
‫נסו להבין‬ ‫את הפחדים הגדולים ביותר של בת הזוג.‬
‫בעזרת העיניים?‬
‫לא, חזרזירה. בעזרת התוהו.‬
‫העברת המחשבות אמורה לזרום דרככן.‬
‫כמו כשלומדים לרקוד, לשחות, או להתנשק.‬
‫קדימה, את מסוגלת.‬
‫אניקה הכי מפחדת מנחשים.‬
‫גשי הנה.‬
‫לקח לך שבועות להרים את האבן שלך,‬
‫את לא יכולה לכשף מים,‬
‫את מתקשה לבצע‬ ‫את המשימות הפיזיות הפשוטות ביותר‬
‫ועכשיו את משקרת לי?‬
‫הפחד הכי גדול שלך מוצדק.‬
‫גם אם היית יפהפייה,‬
‫אף אחד לא היה אוהב אותך.‬
‫טיסאיה צודקת.‬
‫אני כאן כבר שבועות ולא מצליחה לעשות כלום.‬
‫מבחן העברת המחשבות שלי בבאן ארד‬ ‫נמשך שלושה ימים.‬
‫הילד שהצמידו לי פחד מגבינה.‬
‫אני רוצה להיות טובה. טובה במשהו.‬
‫זה עוד יקרה.‬
‫אני לא ויתרתי.‬
‫עכשיו אני קורא מחשבות.‬
‫יופי. זה מה שאתה עושה?‬
‫את יכולה לקרוא אותי,‬
‫אם את רוצה.‬
‫אני לא חושבת שזה עובד.‬ ‫-את מסוגלת לראות.‬
‫את מסוגלת.‬
‫פשוט...‬
‫הביטי מעבר.‬
‫אני רואה.‬
‫מה אלה?‬
‫מדוזות ירח.‬
‫אני שומעת.‬
‫ציקדות בקיץ.‬
‫אני טועמת.‬
‫לחם חם.‬
‫אלה הדברים שאתה אוהב?‬
‫אלה דברים שחשבתי שאת תאהבי.‬
‫אני כל כך עייפה.‬
‫אבל אני גם לא נרדמת.‬
‫את עדיין מפחדת, נכון?‬
‫את בטוחה עכשיו.‬
‫אני אגן עלייך.‬
‫אני מחפשת את...‬
‫גראלט מריוויה.‬
‫את מכירה אותו?‬
‫לצערי לא.‬
‫הוא אביר?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫ומה לגבי אימך? או אביך?‬
‫הוריי מתו כשהייתי תינוקת.‬
‫סבתא שלי טיפלה בי.‬
‫איפה היא?‬
‫היא...‬
‫מתה.‬
‫במתקפה של נילפגארד.‬
‫אני מצטערת.‬
‫גם אני.‬
‫על המשפחה שלך.‬
‫נעבור את זה ביחד.‬
‫אנחנו שומרים זה על זה.‬
‫קומי.‬
‫ברוכה הבאה, פרינג'ילה.‬
‫ברוכה הבאה, לארק.‬
‫ברוכה הבאה, דורליס.‬
‫ברוכה הבאה, סברינה.‬
‫וברוכה השבה,‬
‫חזרזירה.‬
‫טור לארה, מגדל השחף.‬
‫המקום העוצמתי ביותר בכל היבשת.‬
‫הכניסה מותרת אך ורק לחברי אחוות הקוסמים.‬
‫למה?‬
‫המבחן הזה יבדוק את היכולת שלכן לשלוט‬ ‫בהתגלמות הטהורה ביותר של התוהו.‬
‫ללכוד ברק בתוך בקבוק.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫לא, זה קסם.‬
‫דורליס.‬
‫קחי את הבקבוק.‬
‫עכשיו!‬
‫היא עדיין נושמת.‬
‫לארק, הזיזי את דורליס.‬
‫אניקה, את הבאה בתור.‬
‫בזריזות.‬
‫את תצליחי.‬ ‫-בזריזות!‬
‫הצלחתי.‬
‫חזרזירה, הגיע תורך.‬
‫מהר יותר.‬
‫סברינה, הראי להן איך עושים את זה.‬
‫החזקה מבין החלשות.‬
‫מה שעשית היה מעורר רחמים ומסוכן.‬
‫הרגשתי שזה היה די עוצמתי.‬
‫יש קוסמות כמו סברינה‬ ‫שמתעלמות מהרגשות שלהן.‬
‫ויש קוסמות כמונו,‬
‫שהרגשות מכלים אותן.‬
‫כמונו?‬
‫בלילה הראשון שלך כאן בארטוזה‬‫ ‬‫ניסית להתאבד.‬
‫והערב, כמעט הרגת מישהי אחרת.‬
‫תפקידך הוא לשלוט בתוהו, לא להיכנע לו.‬ ‫-‬‫אני מסוגלת.‬
‫אבל אם אשלח אותך להיות יועצת למלך‬
‫והרגשות היקרים שלך ייפגעו כשהוא לא יקשיב‬
‫ותיכנעי לתוהו,‬ ‫הוא ימות ואנשיו ירדפו אותנו,‬
‫מי תהיה אשמה?‬
‫אני.‬ ‫-לא.‬
‫אני, על כך שהרשיתי לך להתעלות.‬
‫אני מבינה.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫את משקרת. את מסתירה סודות.‬
‫את נכנעת לרגש.‬
‫לחולשה.‬
‫יש לך את מה שנדרש?‬
‫זה הקטע שבו אנחנו בורחים.‬
‫זה הקטע שבו הם הורגים אותנו.‬ ‫-מי זה "הם"?‬
‫[לשון קדומים] חיה!‬
‫השדונים.‬ ‫-‬‫היי, ‬‫זה הקתרוס שלי.‬
‫תחזיר אותו!‬‫ קדימה, גראלט, ‬‫תמכשף אותם.‬
‫שתוק!‬ ‫-לא.‬
‫[לשון קדומים] שתוק!‬
‫אני לא חזק בלשון קדומים,‬‫ ‬‫הבנתי רק חלק.‬ ‫-‬‫בני אנוש, תשתקו.‬
‫[לשון קדומים] אה, הבנתי. תודה.‬
‫אתם רוצים למות עכשיו?‬ ‫-במקום מאוחר יותר?‬
‫לא, לא הקתרוס...‬ ‫-עזבי אותו!‬
‫הוא סתם משורר.‬
‫א‬‫ינכם ‬‫ראויים ל‬‫נשום אוויר.‬
‫כל מה שאתם נוגעים בו, נהרס.‬
‫אתם מסתתרים בארמונות זהב.‬
‫אתם מכים אדם כפות‬ ‫ומפחדים להביט לו ישר בעיניים!‬
‫אהבת את הארמון שלי?‬
‫הוא משתווה למעשיות שבני האדם מספרים?‬
‫כן, קחי את זה, שפיצית.‬
‫רגע, מה קרה לה?‬
‫היא חולה.‬ ‫-ומי זה?‬
‫זה פילוונדרל.‬
‫מלך השדונים.‬
‫לא מלך. לא מבחירה.‬
‫גנבת עבורם.‬
‫ריחמתי עליהם. גירשו אותם מדול בלת'נה.‬
‫גירשו? לא, הם בחרו...‬
‫אתה מכיר מישהו שהיה בוחר‬ ‫לנטוש את הבית? לגווע ברעב?‬
‫לבקש מסילבן שיגנוב בשבילו?‬
‫טורוביאל,‬
‫הסכמנו שאף אחד לא ייפגע.‬
‫מהם שני בני אנוש באדמה‬ ‫מול אינספור שדונים מתים?‬
‫בן אנוש אחד.‬
‫ואתם יכולים לשחרר אותו.‬
‫ואז ידעו בפוסדה שאנחנו גונבים מהם.‬
‫בני האנוש יתקפו.‬
‫רבים ימותו...‬
‫בשני הצדדים.‬
‫הרע במיעוטו.‬
‫לא משנה מה תבחר,‬
‫תצא מגואל בדם ותשנא את עצמך.‬
‫סמוך עליי.‬
‫זאת הבעיה.‬
‫אני לא יכול.‬
‫זה הכרחי.‬
‫אני מבין.‬
‫כל עוד אתה מבין‬
‫שבקרוב גם אתה תמות.‬
‫כן, כי גירשו אותנו מקרקע פוריה.‬
‫אפילו התוהו מזוהם.‬
‫העשירו אותו באופן מלאכותי‬ ‫כדי שבני האנוש יוכלו להטיל קסמים.‬
‫התוהו נשאר כפי שהיה תמיד.‬
‫בני האנוש רק למדו להסתגל.‬
‫אתה אומר להסתגל,‬
‫אני אומר להשמיד.‬
‫אתם בוחרים לגווע ברעב.‬
‫את‬‫ם יורים לעצמכם כדור באוזן.‬
‫אתה חושב שזה עניין של גאווה?‬
‫אבות אבותיי שיתפו פעולה עם בני האדם‬ ‫ונותרו מחוסרי כול.‬
‫וכשהם נלחמו, טבחו בהם.‬
‫"הטיהור הגדול", כמו שבני האנוש קוראים לזה.‬
‫אני קורא לזה לחפור קבר אחים‬
‫עבור כל אלה שאהבתי.‬
‫ועכשיו בני האנוש מביטים בגאווה‬ ‫על השדות המשגשגים,‬
‫והתינוקות שלנו משמשים דשן לתבואה שלהם!‬
‫אני לא רוצה לקבור עוד מתים.‬
‫פעם הייתי פילוונדרל ממגדלי הכסף.‬
‫כיום אני פילוונדרל מקצה העולם.‬
‫אם אורה לבני עמי לרדת מההרים,‬
‫זו תהיה כניעה לשלטון בני האנוש.‬
‫הם יהפכו אותנו לעבדים!‬
‫זן נחות של צאצאים חצויי-דם.‬
‫אז לכו למקום אחר.‬
‫בנו מחדש.‬
‫התחזקו שוב.‬
‫הראו לבני האנוש‬ ‫שאתם יותר מהדבר שממנו הם חוששים.‬
‫כמוך, מכשף?‬
‫למדתי לחיות איתם.‬
‫כדי שאוכל לחיות. ‬
‫בבקשה, מלכי.‬
‫יש אחרים.‬
‫דור חדש.‬
‫כאלה שרוצים להילחם!‬
‫בוא ניקח את מה ששייך לנו.‬
‫החל מרגע זה.‬
‫חכה!‬ ‫-טורק, זוז הצידה.‬
‫המכשף היה יכול להרוג אותי.‬
‫אבל הוא לא עשה זאת.‬
‫הוא שונה.‬
‫כמונו.‬
‫אם אתה מוכרח להרוג אותי,‬
‫אני מוכן.‬
‫אבל הסילבן צודק.‬
‫אל תקרא לי בן אנוש.‬
‫היא יודעת עלינו.‬
‫אני אישלח הביתה. לעולם לא נתראה יותר.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫לא, זו לא הפעם האחרונה. נמצא דרך.‬
‫איך?‬
‫בעזרת אחד השערים המיוחדים ההם?‬
‫את יודעת שהייתי שמח להראות לך,‬
‫אבל אסור לי להסתכן‬ ‫בכך שהידע יגיע לאחוות הקוסמים.‬
‫למה?‬
‫זו לא שיטת הקסם שמלמדים אותנו.‬ ‫היא עתיקה יותר, חזקה יותר.‬
‫היא עלולה לפתוח דלתות שאי אפשר לסגור.‬ ‫-‬‫אני לא מבינה!‬
‫הפחד הגדול ביותר שלי התממש.‬
‫אני עדיין לא מספיק טובה.‬
‫אפילו בשבילך.‬
‫בואי.‬
‫אני רוצה להראות לך.‬
‫בואי.‬
‫את יודעת של מי הגולגולות האלה?‬
‫אנשים מתים?‬
‫שדונים מתים.‬
‫השדונים האלה בנו את ארטוזה.‬
‫כלומר, בתור עבדים?‬
‫לא. זה קרה לפני זמנם של בני האדם.‬
‫השדונים היו הקוסמים המקוריים ביבשת.‬
‫מה?‬
‫את מבינה, בני האדם והמפלצות הגיעו לכאן‬ ‫אחרי התנגשות העולמות.‬
‫קוסמי השדונים לימדו את בני האדם הראשונים‬ ‫להפוך את התוהו לקסם.‬
‫ואז...‬
‫בני האדם טבחו בהם.‬
‫כדי שיוכלו להעמיד פנים‬ ‫שהכוח תמיד היה שייך להם.‬
‫לשכתב את ההיסטוריה בעזרת סיפורים‬
‫ושירי הלל על הניצחונות שלנו,‬ ‫זה מה שאנחנו עושים.‬
‫אבל אני רוצה לכבד את זכרם.‬
‫פרחי בר-שמש צומחים‬ ‫רק במקום שבו נשפך דם קדומים.‬
‫פתחי את פיך.‬
‫[לשון קדומים]‬
‫איך הצלחת לעשות את זה בניסיון הראשון?‬
‫כדאי שאלך.‬
‫חכי!‬
‫אבי...‬
‫אבי האמיתי...‬
‫היה חצי-שדון.‬
‫אתה זוכר את הטיהור הגדול?‬
‫אלפי שדונים איבדו את חייהם.‬
‫כך אבי נהרג.‬
‫דמו הוא הסיבה‬ ‫שבגללה קוללתי בעמוד שדרה עקום.‬
‫לכן אני שווה רק ארבעה מארק.‬
‫לכן אף אחד לא יאהב אותי.‬
‫לא רע, בינתיים.‬
‫מה תעשי בו?‬
‫כלום.‬
‫רק רציתי לדעת‬
‫שאת מסוגלת לשלוט ברגשות‬‫ ‬‫ולהשיג אותו מהנער.‬
‫שאת מוכנה לכך.‬
‫את רשאית ללכת...‬
‫ינפר.‬
‫זה אומר שאוכל להתעלות?‬
‫אני מוכנה.‬
‫חכי לנקישה.‬
‫אתה עובד עליה כבר חודשים.‬
‫בטח יש לך משהו לתת לי.‬
‫תגרום לבאן ארד להתגאות.‬
‫היא שדונית למחצה.‬
‫נילפגארד!‬
‫כוחות נ‬‫ילפגארד‬‫!‬‫ הם כאן!‬
‫מה קורה?‬ ‫-הבא את הסוס. מצא את ‬‫איידון ‬‫וזיק.‬
‫וקח את זה!‬
‫חתיכת חרא קטן! קח את זה ולך!‬
‫זה אתה. חכה!‬
‫אניקה.‬
‫דורליס.‬
‫[לשון קדומים]‬
‫גשי הנה, ינפר.‬
‫הפכת את החברה שלי לחילזון.‬
‫צלופח.‬
‫בואי, דחפי את חברתך לבריכה.‬
‫לא!‬ ‫-כן.‬
‫לקחתי ממנה את השליטה,‬‫ ‬‫אך עדיין יש לה כוח.‬
‫היא מוליכה...‬
‫של ארטוזה.‬
‫לפעמים, הדבר הטוב ביותר‬ ‫שפרח יכול לעשות בשבילנו הוא למות.‬
‫מגיע לך קרדיט,‬
‫הפסיכולוגיה ההפוכה שעשית להם‬ ‫הייתה תכסיס מבריק, דרך אגב.‬
‫"הרגו אותי. אני מוכן."‬
‫ככה הסיפור נגמר.‬
‫הם שחררו אותנו‬ ‫ונתת את כל הכסף של נטלי לשדונים.‬
‫הקתרוס של פילוונדרל‬ ‫הוא לא פיצוי מספיק בשבילך?‬
‫כן, היא די סקסית, לא?‬
‫אני מכבד את פילוונדרל.‬
‫הוא כבר שרד את הטיהור הגדול,‬‫ ‬‫אז מי יודע?‬
‫אולי הוא ישרוד שוב.‬
‫י‬‫י‬‫וולד מחדש.‬
‫"‬‫האם מלך השדונים יישמע להפצרות המכשף?‬
‫האם ההיסטוריה היא גלגל‬ ‫שחוזר על עצמו בלי הרף?‬‫"‬
‫לא, זה גרוע.‬
‫כאן דרכינו נפרדות, משורר. באופן סופי.‬
‫תראה, ‬‫הבטחתי ‬‫לשנות‬‫ ‬‫את דעת הקהל לגביך.‬
‫לפחות תן לי לנסות.‬
‫"‬‫כשהמשורר הצנוע‬
‫זכה לרכוב יחדיו‬
‫עם גראלט מריוויה‬
‫השיר הזה נח עליו‬
‫ביום בו נלחם הזאב הלבן...‬‫"‬
‫אתה שדון.‬
‫"‬‫בשטן בעל לשון הזהב‬
‫צבא השדונים שלו השתחווה...‬‫"‬
‫תודה.‬
‫"‬‫למרגלותיו‬‫"‬
‫שמי דארה.‬
‫"‬‫הם רדפו אותי‬
‫בערמומיות מסמאת עיניים‬‫"‬
‫שמי סירי.‬
‫"‬‫שברו את הקתרוס ובעטו לי בשיניים‬
‫קרניו של השד‬
‫דקרו לנו את המעיים‬
‫והמכשף קרא בקול‬
‫'‬‫הוא חזק שבעתיים!‬‫'‬‫"‬
‫זה לא מה שקרה.‬
‫איפה הכבוד שהבטחת?‬
‫כבוד לא עושה היסטוריה.‬
‫"‬‫זרקו מטבע למכשף‬
‫הו, עמק שופע‬
‫זרקו מטבע למכשף‬
‫הו, עמק שופע‬
‫בקצה העולם‬
‫נלחם בקרני היצור החסון‬
‫שמנגחות ומנפצות אותך‬
‫וממיטות עליך אסון‬
‫הוא זורק כל שדון‬
‫לתהומות האבדון‬
‫אל מעבר להרים‬
‫לשם הם שייכים‬
‫הוא חיסל את היצור הנבזה‬
‫קיבל בעיטות ישר לחזה ‬
‫הוא ידיד האנושות‬
‫אז תנו לו מזה וגם זה‬
‫רבות עוד יסופר‬
‫על האלוף שלא נשבר‬
‫והביס את הרשע המכוער‬
‫אז מזגו לו קצת שיכר‬
‫זרקו מטבע למכשף‬
‫הו, עמק שופע‬
‫זרקו מטבע למכשף‬
‫ידיד האנושות‬
‫זרקו מטבע למכשף‬
‫הו, עמק שופע‬
‫זרקו מטבע למכשף‬
‫ידיד האנושות‬
‫זרקו מטבע למכשף‬
‫הו, עמק שופע‬
‫זרקו מטבע למכשף‬
‫ידיד האנושות‬‫"‬
‫תרגום כתוביות: יהונתן ברחנא‬