EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Ciri.
Dara?
Snälla...
Gör mig inte illa.
[Alvspråk] Håll siktet.
Jag är vilse.
Jag vet inte hur jag kom hit.
Snälla.
[Alvspråk] Om hon flyr... döda henne.
Vart för ni mig?
Jag måste hitta Dara. Snälla!
Vad heter du?
Fiona.
-Var är jag? Hur... -Du är i Brokilonskogen.
Följ efter mig.
Jag ljuger inte.
Den svalde hela byn.
Det fanns inte en knota kvar.
Inte den blicken, odåga.
Det var därför vi måste ta hit honom.
Vita vargen!
Och han ställde sig i mitten av den frusna sjön
som om han visste att den var på väg.
Isen delade sig,
och ett vattuväsen flög upp!
Ni har aldrig sett en, men den kan svälja ett skepp
med sin avgrundskäft full med djävulständer.
Och den...svalde...
...den där häxkarlen...
...hel!
Det här är lysande!
Förlåt, Geralt brukar bara vara så snål med detaljer.
Vad hände sen?
Han dog.
Han mår bra.
Hör här, jag var där.
Jag såg det med mina...
Ser du nu?
-Vad är det som stinker? -Vattuinälvor.
Jag fick dräpa den inifrån. Ni kan betala nu.
Släng en slant till er häxkarl
Å, rikedomens dal
Släng en slant till er häxkarl
Han är var människas vän
Åh, fy.
Tack!
Det var så lite.
Och nu, häxkarl, är det dags att återgälda din skuld.
"Vilken skuld?", frågar du dig själv, men det ska jag säga dig.
Jag har gjort dig berömd, häxkarl.
Jag borde kräva tio procent av dina slantar,
men i stället är allt jag ber om en liten...
En pytteliten tjänst.
Dra åt helvete, bard.
För en ynklig natts arbete
vinner du ett ymnighetshorn fullt av världsliga nöjen.
Den kulinariska konstens största mästare som skapar av munsbitar värdiga gudar.
Jungfrur som skulle få själva solen att rodna med ett enkelt, vackert leende.
Och floder fyllda med de sötaste drycker från de raraste...
Helvete!
Mat, kvinnor och vin, Geralt!
Se så, sluta nu grymta i protest.
För en natt ska du vara livvakt åt din bästa vän i hela världen.
Hur svårt kan det vara?
-Jag är inte din vän. -Säger du det?
Låter du främlingar gnida in din ljuva bak med kamomill?
Just det. Precis som jag trodde.
Varje lord, riddare eller futtig kung värd sitt salt
kommer till trolovningen.
Självaste Lejoninnan av Cintra kommer att lovsjunga
Riddarsporres vinnande uppträdande.
-Hur många av lorderna vill döda dig? -Svårt att säga.
Man tappar räkningen.
Fruar, konkubiner, ibland mödrar.
Åh ja. Den där minen!
Läskig min.
Ingen vettig lord vågar närma sig
om du står vid mig med en sån nuna.
Fast,
du ska nog dricka mindre cintrisk öl. Ett klart huvud vore bra.
Jag utstår inte kvällen nykter
för att du stack din korv i fel kungligt skafferi.
Och jag dödar ingen. Inte över människors käbbel.
Ja, ja.
Du lägger dig inte i. Fast du gör ju det, hela tiden.
Är det ålderdomen?
Gör den en outhärdligt nyckfull och grinig?
Och jag har alltid undrat, går häxkarlar i pension?
Ja, när de blir långsamma och dödade.
Kom igen, du måste vilja ha nåt själv när allt det här...
...monsterjagartramset är över.
Jag vill inte ha nåt.
Tja, vem vet?
Nån där ute vill kanske vill ha dig.
Jag behöver ingen.
Och jag vill inte ha nån som behöver mig.
Likväl...
...är vi här.
Var fan är mina kläder?
De var dränkta i vattuinälvor, så jag skickade dem på tvätt.
Du ska ändå inte gå som häxkarl i kväll.
Håll dig nära mig, se ond ut och låtsas vara stum.
Ingen får veta vem du är.
Geralt från Rivia, den mäktiga häxkarlen!
Fan.
Dig har jag inte sett sen pesten.
Goda tider, Näbbmus.
Jag har saknat din dystra uppsyn.
Jag fruktade en tråkig kväll,
men med Vita vargen här finns kanske hopp.
Varför är du klädd som en usel silkeshandlare?
Vad nu? Kom med mig.
För Näbbmus!
Prins Windhalm av Attre!
Jag har gett råd åt Skelliges krona i åratal.
De är lite oborstade, men de är jordnära, som jag.
Gammal och tvär.
När är den här hästhandeln är klar?
Jag insuper helst kungligheter i små doser.
Vi kommer nog inte iväg före gryningen.
Friarna lär tävla hela natten om prinsessan Pavettas hand.
Många vill gifta in sig i den här monarkin.
Vem vill inte bli kung över landets mäktigaste styrka?
Vem av de här småskitarna tror du på?
Följ med. Du har mycket att se här.
Det är ingen ärlig vadslagning.
Den där rödhåriga bondtölpen, Crach an Craite, får Pavettas hand.
Lejoninnan har redan arrangerat det med pojkens farbror, Eist Tuirseach.
Ingen törs utmana en så mäktig allians.
Flink med svärdet.
-Med kvinnor också. -För syns skull.
Drottning Calanthe avböjde hans frieri tre gånger när kung Roegner hade dött,
trots att de gled runt varann som dansande svanar.
Nej.
Hon tänkte inte leva i skuggan av en make igen.
Du påminner om en usling jag en gång såg fly från min frus kammare.
Tja...
-Ner med byxorna! -Va?
Jag såg inte den lille skitens ansikte, men hans finniga röv glömmer jag aldrig.
Tja... Åh, Geralt.
Ursäkta, min lord. Det här...händer jämt.
Det är sant, han liknar en knöl och en ynkrygg.
Men du ska veta
att han sparkades i pungkulorna av en oxe som barn.
Tja, det...
...stämmer.
Jag ber om ursäkt.
Här, dränk dina...
...sorger på min bekostnad, eunuck.
Åh, tack. Tusen tack.
Först snor du all uppmärksamhet, sen förstör du mitt rykte.
Jag räddade ditt liv. Nu får du klara dig själv.
Försök att undgå en dolk i ryggen före morgonen.
Res er för hennes majestät, Lejoninnan.
Drottning Calanthe av Cintra!
Öl!
Jag ber om ursäkt, ädla herrar.
Några uppkomlingsbyar i södern behövde påminnas om vem som är drottning.
Det är bra för ens blod och vätskor.
Var redo med era friarskrönor om ära, mina goda lorder.
Min dotter vill få det här överstökat. Och jag också!
Bard, musik!
Hon...
Nej. En jig!
Spara ditt sentimentala trams till min begravning.
Tre, fyra...
Vi är snart klara.
Tror du att jag ville gifta mig med din far?
Och inga floder av tårar här, du är Lejoninnans dotter, visa det.
Då ska jag kanske ta in och slakta några svältande trälar.
Eller halshugga alver
och hänga upp huvudena som en läxa åt dem som trotsar mig.
Din hysteri får inte kullkasta den här kvällen.
Dessutom är den där träbocken nyckeln
till att Cintra behåller sin makt när jag ligger i marken.
Han har gott påbrå.
-Du kunde få värre. -Jag kunde få bättre!
Ta vem du vill när du är gift.
Du har din mors blod. Du klarar dig.
Vart var du på väg, Fiona, när du gick så vilse?
Jag flydde.
Från kriget.
Du...
...minns alltså inte hur du hamnade i Brokilonskogen?
Men du hörde den kalla dig.
Det har funnits många såna här skogar,
före Sfärernas förening.
Vi anpassade oss. Vi bekämpade mutanter och människor som ville döda oss.
Nu är vi de enda som återstår.
Dryaderna.
Dara!
Jag är så glad att du lever!
Klarar han sig?
Bit i den här.
Brokilons vatten är kraftfullt.
Alla nykomlingar måste dricka skogens vatten.
Om de har onda avsikter rörande Brokilon,
dör de.
Om deras hjärtan är rena, överlever de...
...och kan stanna här.
Med tiden
kommer Brokilons vatten att lindra lidandet de genomlevt
och hjälper dem att glömma. Det skulle du nog tycka om.
Inte sant...Fiona?
För du räds mer än kriget, eller hur?
Ni ska båda dricka vattnet.
Då kommer allt i dagen.
Du ljuger, din lilla lort!
Du har aldrig ens sett skämd mat, än mindre en mantikora.
Mantikoror tre gånger fetare och fulare än du har dött för mitt stål.
För ditt skitsnack, snarare.
-Hur många gaddar har de, då? -Två.
Ha! Skit ner dig!
-De har fem, jag har dödat en. -Det där är Geralt från Rivia.
Det räcker!
Vi har en berömd gäst här i kväll.
Han kan kanske avgöra vem av de goda herrarna som har rätt.
Ingen.
Kallar du mig lögnare, gamling?
Slaktaren från Blåviken bräker ut strunt.
Lorderna har kanske stött på...
...ovanliga underarter till mantikoran.
Ja.
Vår högt aktade gäst vill kanske underhålla oss
med hur han dräpte alverna vid världens ände?
Det förekom inget dräpande.
Jag fick storstryk av ett gäng oborstade alver.
Jag höll på att få halsen avskuren när Filavandrel släppte mig.
Men visan, då?
Ja, visan.
När Filavandrels blad kysste min hals sket jag åtminstone inte på mig.
Och det är allt jag kan hoppas på för er.
Vid ert sista andetag,
en död utan skit.
Men jag tvivlar på det.
Det hade varit ert blad mot Filavandrels hals,
om ni var där, Ers majestät.
Fast ingen alvbastard skulle lämna sitt läger för att slåss mot er.
Alla män som vill svartmåla sig själv med sina misslyckanden,
bjuder på mycket intressantare samtal denna kväll.
Kom, häxkarl.
Sätt er vid mig. Jag ska byta om.
Varför kallade hon dig Fiona?
Näbbmus, han hjälpte till att fostra mig och...
...han sa att ingen utanför slottet får veta vem jag är.
-Och nu jagar Svarta riddaren mig. -Slottet?
Jag är prinsessan Cirilla...
...av Cintra.
Vad är det?
Din mormor slaktade min familj!
-Nej, det är inte sant. -Hon beordrade det.
-Efter Filavandrels revolt... -Det skulle hon inte.
Hennes soldater...
...skrattade under tiden.
När de dödade, våldtog.
Allra mest när de dinglade bebisar i benen.
Och krossade deras skallar.
Det var bara jag kvar.
Jag hade gömt mig.
Jag skulle ha räddat dem.
Eller slagits och dött.
-Jag vet inte vad jag ska säga. -Säg inget.
De är borta nu.
Jag vill bara glömma vem jag var.
Inte jag.
Jag måste hitta mitt öde.
Varför? För att din mormor sa det?
Du borde kanske tänka själv.
För hon är död.
Och du är här.
Den här förbannade saken.
Jag hade hellre haft rustning i kväll.
-Jag också. -Jaså.
Säg mig, hur hamnar en häxkarl på min dotters bröllopsfest
klädd som en...
Jag skyddar barden från hämndlystna och bedragna kungligheter...
Idioter, hela högen.
Men jag uppskattar ert sällskap. Det kan behövas.
-Vi slipper nog inte undan blodspillan. -Jag stoppar drottningen där.
Jag är ingen lejd livvakt.
Barden lejer ju dig.
Jag hjälper idioten utan betalning.
Vem är då idioten?
Jag säger bara att om allt går helvete i kväll,
så kan jag väl räkna med att ni avlägsnar vissa störande moment
som kanske visar sig?
Jag hade gjort det själv,
men jag är bunden att upprätthålla viss etikett och rättvisa.
Hör här...
Jag kan inte hjälpa er.
Så vådligt rak.
Som drottning kan jag beordra det.
Om jag vore er undersåte.
Jag kunde långsamt tortera er till lydnad.
Hennes majestät gör som hon vill. Jag ändrar mig inte.
Ge er.
Alla har sitt pris.
Lord Peregrine av Nilfgaard.
Låt höra, lord Peregrine!
Ett ljud till, Draig Bon-Dhu,
och jag gör pipor av dina tarmar och skickar dem till er mor.
Drottning Calanthe,
mitt giftermål med er dotter skulle förena nordens och söderns juveler,
och skapa en obrytbar allians som ingen törs trotsa.
Och... Jag är en av fem bröder utan systrar.
Min potenta säd i Pavetta skulle producera en mycket stark manlig arvinge.
Cintra är förvisso nordens juvel,
men Nilfgaard är söderns skittrasa, och det säger inte lite det.
Säg, är det sant att ni dricker pissvatten och äter era små?
Nilfgaards kungar sitter aldrig länge.
Vem ska ta troninkräktarens krona? Ni? Hur länge sitter ni?
Ett år? En månad? En dag?
Lord Steergart av Kaedwen.
Jag vet vad de säger:
"Stackars drottning Kalis, en flicka till."
Han ser mig som en livmoder.
En simpel apparat av kött som pressar ut arvingar.
Den knölen bryr sig mer om jakthundarna än mig.
Ta henne.
Varför inte stanna i Lyria och hålla mig sällskap?
Så fort jag fört Ers majestät till hovet, måste jag tillbaka till Aedirn.
Jag avundas er. Det gör jag.
Magiker åt en kung.
Så underbart!
Se så. Vi har färdats tillsammans i dagar.
Tala fritt.
Jag älskar...
...att jag offrat allt för en plats vid hovet.
Att jag trodde att det var värt det, att det skulle bli mitt arv.
Den största magikern nånsin vid ett hov.
Och jag älskar sannerligen...
...att jag i stället har fått tillbringa de senaste
tre decennierna med att rensa upp i korkade politiska röror.
En glorifierad kunglig rövtorkare.
Det är värre för mig.
Folk ser dig för den du är, inte för vad du kan ge dem.
Det var rätt att offra allt sånt nonsens.
Jag är den här bebisens hela värld.
Om det bara inte vore så tråkigt.
Spring!
Den banditens huvud sitter på en pik utanför slottet före skymningen.
Hur vågar han!
Han var lönnmördare, inte bandit.
Vad menar du?
Han lejdes för att döda dig.
Va?
Varför?
Du tycks inte få fler chanser att ge din kung en manlig arvinge.
Det skulle han inte.
Den fähunden!
Spring!
De spårar oss!
Tänk efter! Vad har kungen gett dig som kan spåras?
Kom!
Jag kan inte hålla den.
Fort!
De spårar oss fortfarande.
Upp, din värdelösa häxa!
Varför förutsåg du det inte? Du skulle skydda mig.
Din hemska, värdelösa satkärring!
Å, fiskmånglarn, å, fiskmånglarn
Kom kväs din dotters önskan
Att dra i mitt horn
När det reser sig var morrn
Det är ett äventyr
Att knulla en satyr
Kanske föds ditt barnbarn
Som hårig, ung faun
Bräker och fnyser i ett, hej hå
Fiskmånglarns dotter, bä, bä
Hur mycket mer sprättande måste jag uthärda?
Det här...
Allt det här för att manliga traditioner kräver det.
Om jag vore man, kunde jag be hela högen dra åt helvete,
säga vem Pavetta skulle äkta och sen var det över.
Eller låta flickstackaren avgöra sitt eget öde.
Det är visst inte första gången
du navigerar den manliga traditionens nycker.
I själva verket,
tror jag att du gillar det.
Säger han som har navigerat sin egen beskärda del av dårar.
Säg mig, häxkarl,
varför finns det så få av er kvar?
Det går inte att skapa fler av oss sen Kaer Morhen skrotades.
Säg mig, Ers majestät,
varför riskera livet på slagfälten när ni kan vila på tronen?
För att det finns en enkelhet i att döda monster, inte sant?
Vilket par vi utgör, Geralt från Rivia.
Crach! Det är dags.
Sätt fart på din håriga röv.
Ursäkta mitt intrång, Ers majestät, och missförståndet med vakterna.
Snälla, jag har fredliga avsikter.
Ett ögonblick av er tid räcker.
Jag är lord Igelkott av Erlenwald,
och jag gör anspråk på er dotters hand.
En riddare...
...helt okänd...
...från en liten avkrok...
...med fräckheten att komma till mitt hov
utan att blotta sitt ansikte?
Jag ber om ursäkt, Ers majestät.
En riddared förhindrar att jag visar mitt ansikte
-innan klockan slagit tolv gånger. -Struntprat.
Häxkarl...
-Döda den. -Nej.
-Oavsett pris. -Han är inget monster.
Jag beordrar er.
Den här riddaren har förbannats.
Du är lika värdelös som alla de andra.
Dräp odjuret!
Lejoninnan av Cintra,
jag kräver bara det som rätteligen är mitt.
Pavetta. I enlighet med Överraskningens lag,
Nej!
Döda båda två!
Överraskningens lag har åkallats.
Dödar ni dem...
...måste ni döda mig.
Min drottning...
Sluta!
Snälla.
Jag kan ge honom en son.
Ta henne i stället.
Som ett offer.
Duny!
Du fick ju inte komma.
Ers majestät...
Häxkarlen talar sanning.
Jag förbannades som liten pojke.
Hela mitt liv har varit eländigt,
tills den dag jag räddade er make, kung Roegner, från en säker död.
Enligt traditionen
bad jag om Överraskningens lag som betalning.
Vilken oväntad gåva han än kom hem till...
...skulle jag få.
Den dumma skithögen!
Han borde ha fått dö!
Du visste att han skulle komma.
Du ville få mig att döda honom.
Och du...
...som rumlar med odjuret som lurade din korkade far!
Han har inte lurat nån.
Att be om Överraskningens lag som betalning har gjorts i urminnes tider.
-Läxa inte upp mig, Eist. -Det är en ärlig risk.
Chansen är lika stor att få en riklig skörd som en nyfödd valp.
Eller...
...ett överraskningsbarn.
Han kunde inte veta nåt.
Ödet avgjorde att överraskningen skulle vara Pavetta.
När jag hörde att kungen återvänt
och fått veta att ett barn var på väg...
...övergav jag tanken om att göra anspråk på Överraskningens lag.
Jag visste...
...att ingen kvinna skulle vilja ha en sån som jag.
Så jag väntade.
Jag väntade tills det tolfte klockslaget när förbannelsen hävs.
Jag hade inte tänkt träffa henne.
Bara följa henne på håll.
Tills ödet ingrep...
...och våra hjärtan kolliderade.
I gryningen vaknade jag i hennes famn och var...
...så här.
Hur kan vi utmana ödet?
Ett liv räddades. Skulden måste betalas, annars faller hela världsordningen.
Hedra ödets önskan...
...eller släpp loss dess ursinne över oss.
Det finns inget "oss".
Jag böjer mig inte för lagar skapade av män som aldrig burit barn!
Finns det inte en enda man bland er som inte darrar inför ödet?
Du, häxkarl...
...som mött monster med allsköns huggtänder och klor...
Är du också rädd?
Nej.
Jag har sett mödrar piska sig blodiga över ett barns död,
i tron att de förargat ödet, utan en tanke på stanken
från de andra 50 döda barnen på pestkärran utanför.
Ödet...
...hjälper folk att tro att det finns en ordning bakom all hästskit.
Det gör det inte.
Men ett löfte måste hedras.
Det gäller såväl ofrälse...
...som drottningar.
Jag älskar Duny, mor.
Jag ska gifta mig med honom.
Äntligen blir jag fri!
Det här är ditt öde.
Nej!
Min drottning, är ni skadad?
Tror ni på ödet, nu då?
Jag trodde att din mormors gåva hade hoppat över dig.
Som den gjorde med mig.
Jag hade visst fel.
Om många saker.
Ödet har talat!
Och jag har lyssnat.
Överraskningens lag ska hedras.
Pavetta ska gifta sig med...lord Igelkott.
Tas det illa emot, får ni inte bara möta Lejoninnan,
utan även möta Skelliges sjöhundar.
För drottning Calanthe har
tackat ja till mitt frieri.
Två löften kommer att avges här i kväll.
Jag utgår från att ni är nöjda.
Förtjusande.
Nej!
Dara?
Jag drack vattnet.
Det blir bra.
Vad blir bra?
Allt.
Lämna ditt förflutna bakom dig. Anslut dig till oss.
Drick och glöm.
Varför händer inget?
Kom.
Shan-Kayan kallar dig.
Vem av oss är det ni vill ha?
Jag beklagar att du inte fick leva.
Du missar inte mycket.
Lätt för mig att säga
med varm luft i mina lungor när du har ingen.
Men ändå... Vad hade du fått?
Föräldrar?
Tja, de skrev din sista akt, så det var ingen större förlust.
Vänner?
Mest i medgång.
Älskare?
Kul ett slag, det erkänner jag, men alla gör en till sist besviken.
Och, om vi ska vara ärliga, så är du flicka.
Din mor hade rätt om en sak.
Vi är bara kärl.
Till och med när vi får höra att vi är speciella,
som jag fick,
och du skulle ha fått,
är vi ändå bara kärl...
...som de kan ta...och ta...
...tills vi är tomma...
...och ensamma.
Se det som tur.
Du lurade spelet och vann utan att veta det.
Sov gott.
Pavetta.
Duny.
Med min välsignelse,
förbinder jag er.
-Klockan har inte slagit tolv. -Vad hände?
Jag tror att er välsignelse av giftermålet...
...har fullbordat ödet.
Förbannelsen är hävd.
Det här kan bli min bästa ballad hittills.
Om du lever när det gryr. Låt bli...
...att jaga forell i grumliga floder före ottan.
Nej, vänta!
Ni räddade mitt liv.
Det måste återgäldas.
Du har visat att du skulle göra likadant.
-Jag önskar inget. -Jag ber er.
Snälla, Geralt från Rivia, tänk inte att ni gör mig en tjänst.
Jag kan inte börja ett nytt liv i livsskuldens skugga.
Låt gå.
Jag...
...hävdar samma tradition som du, Överraskningens lag.
Ge mig det du redan har, men inte vet om.
Nej!
Vad har du gjort, häxkarl?
Räds inte, Ers majestät,
återvänder jag hit, är det för att döda monster,
inte för att kräva er skörd eller en nyfödd valp.
Ödet kan ta sig själv...
Pavetta?
Är du...?
Helvete.
Flickan har bevisligen tillgång till enorma urkrafter.
Ja, och inte aning om hur man styr dem.
Jag stannar.
Och vägleder henne.
-Du är en god man, Näbbmus. -Du borde också stanna.
Det är färdigfestat för min del.
Jag sticker.
Ensam.
Du är bunden till det här nu.
Vare sig du vill eller ej.
Jag ändrar inte på mig.
Du känner mig bättre än så.
Ja, men du kan inte springa från ödet bara för att det skrämmer dig.
Det kommer.
-Att du inte tror ändrar inget. -Skitsnack.
En flicka använde magi för att hindra sin mor från att döda älskaren.
-Inget annat. -Säger du.
Men bandet som kommer att upprättas mellan dig och det där barnet...
...när det föds, blir spektakulärt.
Om du avfärdar det, ger dig av utan att kräva det här
överraskningsbarnet,
kommer du att utlösa stor olycka över oss alla.
Jag tar risken.
Var rädd om dig.
Sanna ord är rara fåglar vid såna här hov.
Akta dig för dolkar i ryggen.
Fast gift är troligare.
Var försiktig, gamle vän.
Drottning Calanthe.
Frun, jag har hittat henne!
Fungerar det?
Calanthes barnbarn är i Brokilonskogen.
Vi kan undvara 10 000 män och inta den, sir.
-Kanske 12 000. -Tig!
Man tar sig inte in i Brokilonskogen med arméer.
Satan också.
Kom nu! Rör på påkarna!
Du måste dricka från källan.
Vad är du, mitt barn?
Undertexter: Jessika Johansson